Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/2195/14-ц Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 27 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Косигіної Л.М., Жигановської О.С.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 01 серпня 2016 року,

встановила:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося з вказаним позовом, в якому просило стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 27.04.2007 року в сумі 48913,98 швейцарських франка, що за курсом НБУ станом на 28.01.2014 року становить 435302,92 грн. Зазначало, що 27.04.2007 року між банком та ОСОБА_5 укладено кредитний договір на суму 73255 швейцарських франка. Одночасно укладено договір поруки з ОСОБА_3 Відповідачі умови договору належним чином не виконують, а тому з червня 2011 року виникла вищевказана заборгованість.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 01 серпня 2016 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 21 вересня 2016 року) позов задоволено частково. Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість по кредитному договору № 0 від 27.04.2007 року в розмірі 48913,98 швейцарських франка, що за курсом НБУ станом на 28.01.2014 року становить 435302,92 грн., з яких : 44732,8 швейцарських франка, що за курсом НБУ становить 398093,11 грн., кредитної заборгованості; 2622,45 швейцарських франка, що за курсом НБУ становить 23338,12 грн., заборгованості по сплаті процентів та заборгованість по сплаті пені в розмірі 5000 грн.

Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2, ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 1827 грн., з кожного.

В апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не враховано судове рішення, яке набрало законної сили, про припинення поруки та не витребувано оригінали договорів, додаток № 1 до кредитного договору, документи про правонаступництво у договорі. Також, судом не встановлено розмір заборгованості на день ухвалення рішення, оскільки відповідач по можливості здійснював його погашення, а розмір стягнутої заборгованості суперечить мотивувальній частині про зменшення розміру пені.

ПАТ «УкрСиббанк» просить змінити рішення суду, зазначивши про повне задоволення позову у іноземній валюті, а пені у національній грошовій одинці України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що судом не враховано наявність ліцензії у банку та правової позиції Верховного Суду України, а також безпідставно застосовано норми ст.551 ЦК України щодо зменшення розміру пені.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 підтримала доводи своєї апеляційної скарги і заперечує у задоволенні скарги банку.

Представник позивача заперечує у задоволенні скарги відповідача і підтримує свою апеляційну скаргу, пояснивши, що дійсно є судове рішення про припинення поруки та на день подачі позову проведено часткову сплату боргу.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу іншого відповідача в частині вимог до поручителя.

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що умови договору відповідачами не виконуються належним чином, а тому борг підлягає стягненню в солідарному порядку з позичальника та поручителя, однак із зменшенням неустойки у звязку із скрутним матеріальним становищем відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Згідно із ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

У ст. 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, а саме відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Згідно із ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення норм про позику.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 27.04.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк»), яке у подальшому перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0 (далі Договір), за яким відповідач отримав кошти в сумі 73255 швейцарських франка зі сплатою 8,99 % річних відповідно до умов договору та кінцевим терміном повернення до 27.04.2018 року і можливим збільшенням процентів за користування кредитними коштами.

В цей же день, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки з метою виконання зобовязання за кредитним Договором.

25.11.2008 року та 25.09.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 були укладені додаткові угоди, якими змінювався графік погашення кредиту за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.04.2007 року.

Станом на 28.01.2014 року за кредитним Договором утворилася заборгованість в сумі 48913,98 швейцарських франка, що за курсом НБУ станом на 28.01.2014 року становить 435302,92 грн., з яких : 44732,8 швейцарських франка, що за курсом НБУ становить 398093,11 грн., кредитної заборгованості; 2622,45 швейцарських франка, що за курсом НБУ становить 23338,12 грн., заборгованості по сплаті процентів; 1395,46 швейцарських франка, що за курсом НБУ становить 12418,69 грн., заборгованості по пені за прострочення сплати кредиту; 163,27 швейцарських франка, що за курсом НБУ становить 1453 грн., пені за прострочення сплати процентів.

З урахуванням графіку погашення заборгованості прострочення по тілу кредиту становить майже 2 роки та на суму, що перевищує 10000 швейцарських франка (станом на 27.01.2014 року залишок по тілу кредиту повинен був становити 30324,23 швейцарських франка).

Висновок суду щодо неналежного виконання позичальником умов Договору та наявність підстав для дострокового стягнення заборгованості є правильним та зроблений на підставі належно оцінених судом доказів і узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України по справі 6-116цс13, який зазначив, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Доводи представника відповідача щодо зміни процентної ставки, не спростовують зазначених розрахунків, оскільки згідно умов розділу 5 «Порядок зміни процентної ставки» банк мав право в односторонньому порядку збільшити її розмір при настанні певних обставин (прострочення сплати кредиту, здійснення поточних коливань процентних ставок та курсу валют тощо), з чим погодився боржник.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 04 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 14.10.2014 року, по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, 13.06.2008 року Банком направлено повідомлення кредитору та поручителю про збільшення процентної ставки з 01.07.2008 року на 2 % річних, тобто до 10,99 %, а тому таке підвищення проведено у відповідності до умов договору, а подвійна процентна ставка є мірою відповідальності за прострочення сплати кредиту та процентів за користування ним.

Вказане підвищення проведено до набрання чинності 10 січня 2009 року статтею 1056-1 ЦК України (про заборону банку змінювати розмір процентів за користуванням кредитом в односторонньому порядку) законом від 12 грудня 2008 року, тому не може бути визнано незаконним (правова позиція Верховного Суду України по справі № 6-16цс11).

Не є підставою для скасування судового рішення і не витребування судом оригіналів договорів, звірені копії яких містяться у матеріалах справи, оскільки відповідачем не оспорюється факт їх укладення та їх зміст. Крім того, обставини щодо укладення договорів кредиту та поруки встановлено вищевказаним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 04 серпня 2014 року, що не потребує повторного доведення.

Відсутність додатку № 1 до Договору в матеріалах справи під час її розгляду у суді першої інстанції не впливає на висновки суду про неналежне виконання позичальником умов договору, оскільки заборгованість виникла з червня 2011 року згідно додатку № 1 до додаткового Договору за 2009 рік, який містяться в матеріалах справи. Крім того, під час апеляційного розгляду банком надано копію основного Договору з додатком № 1.

Підстави заміни кредитора у зобовязанні визначені ст.512 ЦК України. Укладення між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» договору на надання послуг, а саме здійснення дій, спрямованих на погашення наявної заборгованості боржників, в тому числі і судових установах, не є правонаступництвом та не свідчить про відступлення прав вимоги, тому ПАТ «УкрСиббанк» є належним позивачем.

В той же час, суд першої інстанції, у порушення вимог ч.3 ст.61, ч.2, 3 ст.223 ЦПК України, не звернув уваги на наявність рішення Богунського районного суду м.Житомира від 04 серпня 2014 року, що набрало законної сили, яким визнано припиненою поруку ОСОБА_3 за кредитним договором №0 від 27.04.2007 року.

За змістом вказаного судового рішення порука припинилася у звязку із неповідомленням поручителя про зміну процентної ставки з 01.07.2008 року, а заборгованість виникла з червня 2011 року, тобто після припинення поруки.

Враховуючи наведене, у суду першої інстанції не було підстав для солідарного стягнення заборгованості.

Також, судом не враховано сплату позичальником частини заборгованості між датою, на яку визначена сума боргу - 28.01.2014 року, та датою звернення до суду 06.02.2014 року.

Так, 31.01.2014 року ОСОБА_2 проведено часткове погашення заборгованості в сумі 4560 швейцарських франка (а.с.55 т.1), які зараховані згідно умов п.1.5 Договору : в першу чергу на погашення комісії, в другу на погашення процентів, в третю - на погашення неустойки.

Як вбачається із наданого в суді апеляційної інстанції розрахунку, було повністю погашено заборгованість по процентам в розмірі 2622,45 та частково заборгованість по кредиту в розмірі 1937,55 швейцарських франка. Інших погашень не проводилось, що не заперечується представником відповідача.

Таким чином, до стягнення підлягав кредит в сумі 42795,25 швейцарських франка та пеня в розмірі 13871,69 грн.

Відносно доводів апеляційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

АКІБ «УкрСиббанк» і у подальшому ПАТ «УкрСиббанк» мають відповідні ліцензії на здійснення валютних операцій, що вбачається із матеріалів справи.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У справі, яка є предметом перегляду, у мотивувальній частині рішення наведені розрахунки заборгованості за кредитним договором із переведенням іноземної валюти в українську за курсом, установленим НБУ на 12.08.2014 року.

Такий висновок суду є необґрунтованим і не узгоджується з вимогами частини другої статті 533 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у справах за № 6-145цс14 від 24.09.2014 року та № 6-190цс15 від 16.09.2015 року.

Аналогічна думка висловлена у п.12 постанови Пленуму ВСС України №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя статті 549 ЦК України).

Отже за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків (висновок Верховного Суду України по справі № 6-473цс16).

У своїй заяві ОСОБА_2 (а.с.218 т.1) просив зменшити розмір пені з посиланням на утримання двох дітей та їх навчання, відсутність постійної роботи, свідоме подання банком позову у 2014 року, що призвело до значного перевищення розміру пені над збитками, політичну ситуацію в України.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наведені відповідачем обставини не є свідченням тяжкого матеріального становища відповідача, а нарахування пені за прострочення тіла кредиту в сумі 12418,69 грн. та процентів в сумі 1453 грн. здійснено за один рік до подачі позову і не перевищує розмір самої заборгованості (становить 3 та 6 відсотків, відповідно, від завданих збитків за несвоєчасне виконання зобовязання).

Таким чином, у справі, що переглядається, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зменшення пені, тобто неправильно застосував положення ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Враховуючи невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України розподіл судових витрат слід провести пропорційно до задоволених вимог, який становить 90,68 % від сплаченого ПАТ «УкрСиббанк» судового збору в розмірі 7673,4 грн., що складає 6958,24 грн., та вимог, у задоволенні яких відмовлено, що складає 374,61 грн. (9,32% від 4019,40 грн.).

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 01 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 27.04.2007 року станом на 28.01.2014 року в розмірі 42795,25 швейцарських франка та пеню в розмірі 13871,69 грн., з яких : заборгованість по кредиту в розмірі 42795,25 швейцарських франка, пеня за прострочення сплати тіла кредиту в сумі 12418,69 грн., пеня за прострочення сплати процентів в сумі 1453 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати в сумі 6958,24 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 374,61 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Судді