АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7457/16 Справа № 195/540/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Дніпро

15 листопада 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Пономарь З.М., Повєткіна В.В.,

при секретарі Григорєвій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Коман» до ОСОБА_2 про витребування майна

за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Коман»

на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2016 року ПСП «Агрофірма «Коман» звернулось до суду з позовом про зобов'язання ОСОБА_2 повернути майно зерно пшениці у кількості 3825 кг. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 15 вересня 2015 року відповідачем було взято на зберігання у ПСП «Агрофірма «Коман» майно зерно пшениці в кількості 3825 кг., яке за вказівкою відповідача було вивезено водієм ОСОБА_3 до будівлі, що належить ОСОБА_2, про що була написана розписка від 15.09.2015 року. 28 березня 2016 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням-вимогою щодо повернення на протязі семи днів з моменту пред'явлення даного повідомлення - вимоги взятого 15.09.2015 року майна - зерна пшениці в кількості 3825 кг. на зберігання. Станом на момент складання позову повідомлення-вимога з боку відповідача не виконана, майно - зерно пшениці в кількості 3825 кг. позивачу не повернуто, що і змушує позивача звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів (а.с.2-5).

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Коман» до ОСОБА_2 про витребування майна - відмовлено (а.с.126-130).

В апеляційній скарзі ПСП «Агрофірма «Коман», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.136-144).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 15 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_2 взяв на зберігання у ПСП «Агрофірма «Коман» майно зерно пшениці в кількості 3825 кг., яке за його вказівкою було вивезено водієм ОСОБА_3 до будівлі, що належить ОСОБА_2, і на підтвердження факту отримання зерна на зберігання та вивезення майна за адресою відповідача була ним написана розписка.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження свої позовних вимог, при цьому посилався на ст. 57 ЦПК України де встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета.

Вказані висновки суду зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ст.. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до діючого законодавства, майно, оборотні засоби, в тому числі і зерно повинно обліковуватися згідно вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Згідно до ч.2 ст.3 даного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим, який ведеться юридичними особами. Відповідно до положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" юридичні особи зобов'язані вести бухгалтерський облік з моменту реєстрації юридичної особи і до дня ліквідації.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано жодного бухгалтерського документу, який би підтверджував належність йому зерна, що саме ПСП АФ "Коман" було передано зерно пшениці відповідачеві ОСОБА_2 на зберігання, а саме внутрішньогосподарська накладна, чи то товарно-транспортна накладна, чи витратна накладна, з яких би слідувало.

Також, з копії розписки вбачається, що ОСОБА_2, як директор ПСП АФ «Коман» 15.09.2015 року прийняв на зберігання зерно пшениці в кількості 3825 кг.

При цьому матеріали справи взагалі не містять доказів та посилання на них щодо належності вказаного в розписці зерна саме позивачу та що це зерно отримано фізичною особою ОСОБА_2 на зберігання саме від ПСП АФ "Коман".

Отже, зі справи вбачається, що факт належності спірного зерна позивачу не доведено, як і факт його передачі на зберігання ОСОБА_2, а тому колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками суду 1 інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення посилання на встановленість факту належності зерна ОСОБА_4, оскільки матеріали справи належних та допустимих доказів щодо цієї обставини не містять.

Позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо належності зерна позивачу та існування факту його передачі на зберігання відповідачу є безпідставними, оскільки позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано суду належних доказів та не вказано на них в апеляційній скарзі, а тому колегія суддів вважає, що вони не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

При цьому колегія наголошує, що відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, згідно ст.. ст. 937, 208 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі, тому посилання апелянта, на те що факт укладання договору та передачі зерна підтверджено поясненнями свідків, не ґрунтується на законі й колегією суддів до уваги не приймається.

А доводи апелянта щодо чіткого зазначення в розписці факту отримання відповідачем зерна від позивача, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки дане твердження є субєктивним трактуванням змісту розписки, зі змісту якої не вбачається від кого отримано зерно ОСОБА_2, як директором ПСП АФ «Коман».

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Коман» - відхилити.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: