АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9958/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Бартащук Л.П.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві ( в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору та договору застави,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору та договору застави - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору та договору застави.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.06.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» в особі заступника начальника Управління індивідуального бізнесу Харківської філії Акціонерного комерційного банку «Форум» Коренькова Д.С. та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0207/08/12-Аnewv, предметом якого є надання кредиту у сумі 39 130 дол. США для придбання автомобіля строком до 25.06.2015 року на умовах оплати 13% річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 26.06.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» в особі заступника начальника Управління індивідуального бізнесу Харківської філії Акціонерного комерційного банку «Форум» Коренькова Д.С. та ОСОБА_1 був укладений договір застави №0207/08/12 Аnewv (Z), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є., зареєстрований в реєстрі за №1905.

Позивач зазначав, що засобом платежу у кредитному договорі визначено виключно іноземну валюту - долар США, зобов'язання, що виникло у нього перед банком, не є зовнішньоекономічним договором (контрактом), а відповідач на момент укладення кредитного договору не мав індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій; умови кредитного договору є несправедливими, оскільки їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача - споживача банківських послуг.

З підстав вищевикладеного, позивач стверджує, що спірний кредитний договір, як такий, що суперечить актам законодавства та зокрема ЦК України, не відповідає вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а отже, є недійсним.

Крім цього, оскільки недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, то договір застави позивач також просив суд визнати недійсним, оскільки ці правочини є похідними від кредитного договору (основного зобов'язання).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 26.06.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» в особі заступника начальника Управління індивідуального бізнесу Харківської філії Акціонерного комерційного банку «Форум» Коренькова Д.С. та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0207/08/12-Аnewv, предметом якого є надання кредиту у сумі 39 130 дол. США для придбання автомобіля строком до 25.06.2015 року на умовах оплати 13% річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 26.06.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» в особі заступника начальника Управління індивідуального бізнесу Харківської філії Акціонерного комерційного банку «Форум» Коренькова Д.С. та ОСОБА_1 був укладений договір застави №0207/08/12 Аnewv (Z), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є., зареєстрований в реєстрі за №1905.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника Банку та безпосередньо позичальника .

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 192та ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом.

Статті 47та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Нормативним актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліценції на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена п. в) ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак, такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено.

Згідно п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за № 1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

За відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Судом встановлено, що згідно з банківською ліцензією, виданою Акціонерному комерційному банку «Форум» Національним банком України 03 грудня 2001 року за № 62 та дозволом від 10 червня 2005 року за № 62-3 з додатком №62-3 (перелік операцій, які має право здійснювати банк), Акціонерний комерційний банк «Форум» (правонаступником усіх прав та обов'язків якого на даний час є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» ) мав право здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити в іноземній валюті (а.с. 41-44).

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що доводи позивача на незаконність надання відповідачем йому кредиту в іноземній валюті із зобов'язанням повернення такого та сплати процентів за користування ним також в іноземній валюті, є необґрунтованими.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК Українита ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін

Із змісту укладеного сторонами кредитного договору, встановлено, що всі вищенаведені умови договором передбачені.

Відповідно до п. 3 ст. 3та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, кредитний договір передбачає баланс інтересів як позичальника, так і банка та чітко визначає умови його виконання.

Судом вірно встановлено, що у позивача був широкий вибір як програм кредитування - у національній чи іноземній валюті, з різними відсотковими ставками, так і вибір банківської установи, однак позивач обрав кредитування саме в банківській установі відповідача й у доларах США на умовах визначених кредитним договором.

На момент укладання спірного кредитного договору позивач ніяким чином не висловив бажання отримати від банку кредит в національній валюті, зауважень, претензій чи доповнень до укладеного ним кредитного договору заявлено не було.

Отже, судом першої інстанції правильно не встановлено правових підстав для визнання недійсним кредитного договору.

Застава має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії договору застави.

Забезпечення зобов'язання завжди виникає у зв'язку з основним зобов'язанням та залежить від нього, у зв'язку з цим, в силу правової природи договірних зобов'язань, визначених ЦКУкраїни, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання недійсними договору застави з підстав, зазначених позивачем, оскільки основне зобов'язання (кредитний договір) не визнано судом недійсним, оскільки судом не встановлено порушення прав позивача укладенням кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивачем не доведено доказами відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України порушення його прав укладенням оспорюваного кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на порушення порядку видачі фізичній особі-резиденту готівкового кредиту в іноземній валюті, колегія суддів не приймає до уваги.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93.

Відповідно до статті 5 цього Декрету за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій достатньою правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку, тобто отримання дозволу НБУ на операції, пов'язані з іноземною валютою. Надання кредитів у валюті за наявності в банку відповідної генеральної ліцензії (дозволу НБУ на здійснення кредитних операцій у валюті) не суперечило вимогам чинного на той час законодавства України. Чинним законодавством не було установлено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», ст. 99 Конституції України визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську ліцензію на здійснення валютних операцій має право здійснювати операції з валютними цінностями.

Пунктом 11 зазначеної Постанови визначено, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору.

Позивач ОСОБА_1, своїм підписом у кредитному договорі, засвідчив своє добровільне волевиявлення, яке відповідало його внутрішній волі, він був обізнаний щодо умов виконання своїх зобов'язань перед банком, усвідомлював їх правові наслідки та обсяг своєї відповідальності, самостійно обрав кредитування у доларах США та взяв на себе обов'язок повернути кредит в іноземній валюті, тому твердження в апеляційній скарзі щодо невідповідності умов кредитного договору законодавству України є безпідставними.

Отже, при підписанні кредитного договору №0207/08/12-Аnewv, всі передбачені чинним законодавством, вимоги для укладання договорів в іноземній валюті, а саме у доларах США були дотримані.

Ризик валютних коливань на час укладання кредитного договору мають обидві сторони договору (кредитор і позичальник). Зміни валютного ринку під час виконання кредитного договору не можуть бути визнані підставою для зміни або розірвання раніше укладеного договору або звільнення однієї із сторін від виконання взятих на себе зобов'язань, якщо сторона вважає, що такі зміни відбуваються не на її користь.

Тобто, судом під час розгляду справи, як із змісту самого кредитного договору, так і додатків до нього, не виявлено порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та підстав для визнання спірного кредитного договору недійсним не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що за укладеним кредитним договором банком не було відкрито банківський рахунок та кредитні кошти ОСОБА_1 не отримував, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з п.2.3, 2.6 кредитного договору від 26.06.2008 року, укладеного між АКБ «Форум» в особі заступника начальника Управління індивідуального бізнесу Харківської філії Акціонерного комерційного банку «Форум» Коренькова Д.С. та ОСОБА_1 №0207/08/12-Аnewv, зазначено номери рахунків позичальника, відкриті для повернення кредитних коштів та сплати процентів.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що спірний кредитний договір, а отже і договір застави, відповідають чинному законодавству, а тому судом правильно встановлено відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді