№ 336/2911/16-ц
пр. № 2/336/1860/2016
УХВАЛА

Іменем України

27 травня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2016 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, в якій позивачі вказують, що квартира АДРЕСА_1, на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 22.09.2015 року ОСОБА_5, спадкоємицею якої є за заповітом ОСОБА_1, померла, а ОСОБА_1 прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Натомість, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа про право власності на кватиру та не визначенням часток, не може отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим позивачі просять визначити, що доля кожного зі співвласників квартири АДРЕСА_1 складає ? частку, а також визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5

При вивченні позовної заяви суд дійшов висновку, що вона за своїм змістом не в повній мірі відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Стаття 3 ЦПК України надає кожній особі право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже саме позивач визначає предмет та підставу позову, яку в подальшому може змінювати.

Натомість позивачі не вказують якими діями чи бездіяльністю саме відповідача оспорюються чи не визнаються їх право власності на майно або право спадкування позивача ОСОБА_1

Відсутність у сторін правовстановлюючого документа не свідчить про наявність спору, який підлягає розгляду в судовому порядку, адже особи не позбавлені права отримати дублікат правовстановлюючого документа та подати його нотаріусу в установленому порядку.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, у разі відсутності спору між співвласниками майна про розмір часток у спільній сумісній власності, таке майно розподіляється між ними за домовленістю, а не в судовому порядку. В судовому порядку можливе лише збільшення чи зменшення частки співвласника.

Отже позивачами всупереч вимогам ст. 119 ЦПК України на позовній заяві не визначені підстави для звернення з позовом та захисту їх прав саме в судовому порядку.

Крім того, згідно до ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно дійсною вартістю майна.

Позивачами при зверненні з позовом ціна позову зазначена у 50000 гривень, натомість, враховуючи, що предметом спору є двокімнатна квартира, суд вважає, що вартість нерухомості, про право власності на яке просить позивач ОСОБА_1, не відповідає дійсній вартості такого майна.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена на рівні 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, оскільки ціна позову очевидно не відповідає дійсній вартості майна, тож, виходячи з вимог ст. 6 ч. 2 Закону України «Про судовий збір», суд попередньо визначає розмір судового збору у дві мінімальні заробітні плати станом на 01.01.2016 року, що підлягає сплаті позивачем ОСОБА_1. якою заявлено вимоги про визнання права власності.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачами, окрім вимоги про визнання права власності, заявлено також додатково вимогу немайнового характеру про визначення часток.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 заявлено одночасно позовну вимогу майнового характеру та обома позивачами вимогу немайнового характеру, тож за вимогу немайнового характеру повинен бути сплачений додатково судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 гривень).

При цьому, оскільки позов подається двома позивачами, то відповідно до ст. 6 ч. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір повинен бути сплачений кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Для усунення недоліків позивачам необхідно уточнити підстави звернення з позовом до відповідача та підставу для визначення часток у справі спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно в судовому порядку, зазначити усі обставини, якими позивачі обґрунтовують заявлені вимоги. Також позивачеві ОСОБА_1 належить сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру (про визнання права власності) в розмірі, попередньо визначеному судом 2756 гривень. а позивачеві ОСОБА_2 належить сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 551,20 гривень, надати платіжні документи на підтвердження сплати судового збору.

Актуальні платіжні реквізити для сплати судового збору розміщені на дошці оголошень в приміщення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя та на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення вищезазначених недоліків триденний строк з моменту отримання ухвали суду, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк