Справа № 761/2802/16-ц
Провадження № 6/761/303/2016
УХВАЛА

02 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Анісковець Г.С.

розглянувши подання старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчук Костянтина Петровича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилученням паспортного документа, -

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Савчук К.П. (далі по тексту - державний виконавець) звернувся до суду з поданням, погодженим начальником ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Хорішко О.О., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, без вилучення паспортного документа, до виконання зобов'язань згідно постанови Державної митної служби України №1618/20909/15 від 14 серпня 2015р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу 8500,0 грн.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження №48779350, відкрите на підставі постанови Державної митної служби України №1618/20909/15 від 14 серпня 2015р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу 8500,0 грн

Оскільки боржник не вчиняє жодних дій для погашення заборгованості, державний виконавець звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним поданням.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду подання повідомлявся в установленому законом порядку, при цьому, враховуючи швидкоплинність процесу розгляду даної категорії справ, суд приходить до висновку про можливість розгляду подання за відсутності державного виконавця на підставі наданих копій матеріалів виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Закон України від 21 січня 1994р. «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ухилення особи від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту ухилення боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Однак, державний виконавець не надав суду доказів, які б давали підстави вважати, що боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2 має намір ухилятись від виконання судового рішення, в тому числі і шляхом залишення території України. Крім цього, з матеріалів подання та наданих копій матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що державним виконавцем були належним чином реалізовані передбачені Законом виконавчі дії задля виконання рішення суду та безпосередньо розшуку майна боржника, на яке можна звернути стягнення, зокрема, не здійснено вихід за місцем проживання боржника для опису і арешту належного йому майна, в матеріалах подання відсутні відомості щодо неможливості встановлення джерела отримання доходу зазначеної особи, а тому суд приходить до висновку, що немає підстав вважати, що боржник умисно ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13 Загальної декларації прав людини ,ст. 33 Конституції України, ст.ст. 209, 210, 293, 294, 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчук Костянтина Петровича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилученням паспортного документа - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: