Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6696/15-ц
Провадження № 2/711/108/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Степаненко О.М.

за участю секретаря - Гордієнко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги мотивує тим, що 19.06.2007 між ОСОБА_1 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») був укладений кредитний договір № МКІЧ-202-07, відповідно до якого позичальнику було надано кредитні кошти на загальну суму 100000 доларів США зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами та з терміном погашення кредитних ресурсів до 13.06.2022.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання по виконанню умов договору виконувала не належним чином та станом на 19.01.2015 заборгованість за кредитним договором становить: заборгованість за кредитом - 49342,76 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2016 складає 779995,55 грн.; заборгованість за простроченим кредитом - 33229,41 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2016 складає 525280,54 грн.; сума строкової заборгованості за відсотками по кредиту - 653,70 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2016 складає 10333,49 грн.; сума простроченої заборгованості по відсоткам - 41669,73 доларів США, по курсу НБУ станом на 19.01.2016 складає 658702,59 грн.; заборгованість по пені - 2952834,60 грн. Всього заборгованість за кредитним договором № МКІЧ-202-07 від 19.06.2007 становить 4927146,77 грн.

Обставина щодо невиконання умов кредитного договору позичальником та факт отримання кредитних коштів встановлений рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.05.2012 у справі № 2314/555/2012, а тому відповідно до норм ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19.06.2007 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений іпотечний договір № МІЧ-202-07, згідно якого передано в іпотеку ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» нерухоме майно, а саме: адмінбудівлі, загальною площею 159,5 кв.м. по АДРЕСА_1. Дане приміщення було передано як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих ОСОБА_1 за кредитним договором № МКІЧ-202-07 від 19.06.2007 на суму 100000 доларів США, строком до 13.06.2022, а також процентів за користування кредитним ресурсами, комісійної винагороди, неустойки та інше, що передбачено п. 4 іпотечного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель в праві задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» передбачено іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

З огляду на те, що термін повернення кредиту настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була сплачена, враховуючи уточнені позовні вимоги від 20.01.2016, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором № МКІЧ-202-07 від 19.06.2007 в розмірі 4927146,77 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 49342,76 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2016 складає 779995,55 грн.; заборгованість за простроченим кредитом - 33229,41 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2016 складає 525280,54 грн.; сума строкової заборгованості за відсотками по кредиту - 653,70 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2016 складає 10333,49 грн.; сума простроченої заборгованості по відсоткам - 41669,73 доларів США, по курсу НБУ станом на 19.01.2016 складає 658702,59 грн.; заборгованість по пені - 2952834,60 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки: нежитлові приміщення адмінбудівлі (приміщення з № 2-20 по № 2-30, № 3-16, з №3-28 по № 3-31) загальною площею 159,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває у власності ОСОБА_1 шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за узгодженою сторонами вартістю предмета іпотеки в розмірі 635366,73 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

В судове засідання представник позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за довіреністю ОСОБА_2 не з'явився. До початку розгляду справи 04.02.2016 звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про причину не явки суду не повідомила, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.06.2007 між ОСОБА_1 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») був укладений кредитний договір № МКІЧ-202-07, відповідно до якого позичальнику було надано кредитні кошти на загальну суму 100000 доларів США зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами та з терміном погашення кредитних ресурсів до 13.06.2022.

В зв'язку з невиконанням відповідачем умов вищевказаного договору кредиту заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.05.2012 у справі № 2314/555/12, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № МКІЧ-202-07 від 19.06.2007 року в сумі 1074299 грн. 72 коп. Вищевказане рішення суду вступило в законну силу, а тому відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені даним рішенням суду не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, укладення між сторонами договору кредиту, отримання відповідачем кредитних коштів на суму 100000 доларів США, наявність у відповідача заборгованості за не виконання умов договору станом на день винесення судом рішення від 18.05.2012, суд вважає встановленими та такими, що не потребують доказуванню.

Також, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19.06.2007 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений іпотечний договір № МІЧ-202-07, згідно якого передано в іпотеку ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» нерухоме майно, а саме: адмінбудівлі, загальною площею 159,5 кв.м. по АДРЕСА_1. Дане приміщення було передано як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих ОСОБА_1 за кредитним договором № МКІЧ-202-07 від 19.06.2007 на суму 100000 доларів США, строком до 13.06.2022, а також процентів за користування кредитним ресурсами, комісійної винагороди, неустойки та інше, що передбачено п. 4 іпотечного договору.

Сторони в договорі іпотеки (п.5) узгодили, що вартість предмета іпотеки становить 635366,73 грн.

Право власності ОСОБА_1 на адмінбудівлі, загальною площею 159,5 кв.м. по АДРЕСА_1 підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15022807 від 25.06.2007.

Згідно зі ст. 524 ЦК України сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором позивач отримує право дострокового стягнення кредиту в повному обсязі, та нарахованих відсотків. (п. 3.6 кредитного договору).

Право на дострокове стягнення кредиту передбачено також ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в якій зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Згідно з п. 6.1. договору кредиту за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % річних від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6 цього Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель в праві задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 тієї ж статті передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» передбачено іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 8.4.3. Договору іпотеки, позивач набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою, воно не буде виконано чи будуть виконані неналежним чином.

Пунктом 8.4.8. договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання Іпотекодавцем будь-яких умов кредитного договору, у тому числі, але не обмежуючись переліченим нижче, у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів рівними частинами, несвоєчасного повернення суми зобов'язаннь за кредитним договором, в т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває також, якщо іпотекодержатель, відповідно до п.3.4 кредитного договору, заявить Іпотекодавцю вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строку, зазначеного у п.3.2 кредитного договору, а Іпотекодавець не виконає зазначене зобов'язання.

Відповідно до п. 10 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса.

Підпунктом 11.3.1 п. 11.3 Договору іпотеки передбачено, що задоволення вимог Іпотекодержателя може здійснюватися шляхом передачі Іпотекодеражателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання за Кредитним договором в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовим наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним, суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 17 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

У постанові від 11.12.2013 року по справі № 6-124цс13 Верховним судом України зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, Рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно- правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішення Верховного Суду України.

На підставі вищевикладеного, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що у встановлений строк свої зобов'язання за договором кредиту відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконала, позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього.

Оскільки позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11011 від 29.07.2015, на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати в сумі 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7,12,33,36, 37 ЗУ "Про іпотеку", ст.ст. 524,525,526,590,625,1050,1054 ЦК України, ст.ст. 8,10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити повністю.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором МКІЧ-202-07 від 19.06.2007 в розмірі 4927146,77 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 49342,76 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2016 складає 779995,55 грн.; заборгованість за простроченим кредитом - 33229,41 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2016 складає 525280,54 грн.; сума строкової заборгованості за відсотками по кредиту - 653,70 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.01.2016 складає 10333,49 грн.; сума простроченої заборгованості по відсоткам - 41669,73 доларів США, по курсу НБУ станом на 19.01.2016 складає 658702,59 грн.; заборгованість по пені - 2952834,60 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки: нежитлові приміщення адмінбудівлі (приміщення з № 2-20 по № 2-30, № 3-16, з №3-28 по № 3-31) загальною площею 159,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває у власності ОСОБА_1 шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за узгодженою сторонами вартістю предмета іпотеки в розмірі 635366,73 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О. М. Степаненко