Справа № 750/4854/16-ц
Провадження № 2/750/1678/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О., з участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., представників позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, яка одночасно є законним представником малолітнього співвідповідача ОСОБА_4, представника органу опіки та піклування ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом;

у справі бере участь Деснянська районна у місті Чернігові рада, що діє як орган опіки та піклування;

в с т а н о в и в:

18.05.2016 позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 22 в будинку № 10 по вулиці Героїв Чорнобиля в м. Чернігові з підстав, встановлених статтею 405 Цивільного кодексу України, та усунення перешкод у користуванні цією квартирою шляхом виселення з неї відповідачів та їхнього зняття з реєстраційного обліку. В якості підстави для виселення відповідачів із квартири посилається на норми статей 321, 383, 391 Цивільного кодексу України та статей 116, 157 Житлового кодексу Української РСР.

Позов мотивує неможливістю спільного проживання в квартирі разом із відповідачем.

Ухвалою судді від 25.05.2016 залучено до участі в справі Деснянську районну у місті Чернігові раду, що діє в якості органу опіки та піклування.

У судовому засіданні представники позивача предявлені позовні вимоги підтримали і наполягали на їх задоволенні.

Відповідач позов не визнала. Вона пояснила, що з січня 2015 року постійно проживає в квартирі позивача в звязку з припиненням сімейних відносин з відповідачем. Вона не має права на інше жиле приміщення і в разі виселення судом залишиться разом із малолітньою дитиною без житла.

Представник органу опіки та піклування вважає позов безпідставним.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (далі Квартира) на підставі договору дарування від 05.07.2002. Відповідач ОСОБА_3 є дочкою відповідача, а малолітній співвідповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, онуком позивача і сином відповідача ОСОБА_3 Як убачається з довідці комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради, відповідач ОСОБА_3 зареєстрована в Квартирі з серпня 2002 року, а співвідповідач ОСОБА_4 з січня 2012 року (а. с. 7-12, 56).

На момент отримання Квартири в дар відповідач була неповнолітньою особою, а тому набула право користування нею як член сімї власника. Співвідповідач ОСОБА_4 зареєстрований за місцем реєстрації місця проживання матері.

Виходячи зі змісту позовної заяви та пояснень відповідача, після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_3 певний час проживала разом із чоловіком. Утім, в січні 2015 року ОСОБА_7 вигнав відповідача разом із дитиною із своєї квартири, а тому з 06.01.2015 року відповідачі постійно проживають в Квартирі.

Допитані в якості свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 (сусіди сторін) підтвердили факт постійного проживання відповідачів у Квартирі, що належить на праві власності позивачеві.

Згідно із частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки зібрані по справі докази беззаперечно підтверджують факт постійного проживання відповідачів у Квартирі з січня 2015 року, відсутні законні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування Квартирою.

Посилання позивача на норми статей 116, 157 Житлового кодексу України як на підставу виселення відповідачів з Квартири є необґрунтованими через те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_3 систематично руйнує чи псує Квартиру, або використовує її не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для позивача спільне проживання з нею в Квартирі, а норми статей 321, 383, 391 Кодексу не можуть бути самостійною і достатньою підставою для виселення відповідачів, тому як вони мають рівне з позивачем право користування Квартирою і можуть бути позбавлені цього права шляхом виселення лише з підстав, встановлених Житловим кодексом Української РСР.

Додатково слід зазначити, що вимога про зняття відповідачів з реєстраційного обліку є передчасною, при цьому предявлена до неналежних відповідачів.

За таких обставин, предявлений позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 10, 88, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.06.2016.

Суддя В. О. Коверзнев