справа № 125/2282/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016 Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Переверзєва С.В.

при секретарі Бородкіній Л.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Свої вимоги мотивував тим, що 22.02.2014 року померла ОСОБА_4, яка залишила на його імя заповіт від 06.07.1999 року. Згідно даного заповіту ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 житловий будинок із земельною ділянкою, які розташовані по вул.Першотравневій, 20 м.Бар Вінницької області. Позивач прийняв спадщину, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак у нього виник спір щодо спадкового майна із дочкою спадкодавці ОСОБА_2

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання заповіту ОСОБА_4 від 06.07.1999 року недійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є єдиною донькою спадкодавця, у них завжди були добрі стосунки, з часу придбання мамою будинку по вул.Першотравневій 20 м.Бар, вона завжди у ньому проживала без реєстрації разом із дітьми. ОСОБА_1 є її колишнім чоловіком та зятем спадкодавці, ніколи участі у догляді її мами не приймав і ОСОБА_4 не мала жодних підстав аби залишити будинок йому у спадок. Крім того, спадкодавець була неписемною і ніколи не підписувала ніяких документів. Заповіт від її імені підписала сама ОСОБА_2 будучи введено в оману, вважаючи, що підписує договір на придбання будинку. Оскільки вільне волевиявлення заповідача було відсутнє і заповіт було підписано не заповідачем, а особою, яка не була на те уповноважена, ОСОБА_2 просить суд визнати його недійсним.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1., наполягав на задоволенні заявлених вимог. ОСОБА_1С суду пояснив, що у нього були хороші взаємовідносини із спадкодавицею. З 2000 року він перебуває на заробітках за кордоном і за цей період приїздив 3-4 рази, відвідував тещу, купував подарунки. Під час купівлі будинку та оформлення його на ОСОБА_4 він сплачував кошти власнику будинку ОСОБА_5Б, а тому запитав чи не бажає вона зробити на нього заповіт, на що ОСОБА_4 погодилась. Чи була ОСОБА_4 писемною йому не відомо. Хто підписував заповіт він не знає, але ОСОБА_2 казала, що розписувалась вона маминою рукою. У задоволенні вимог ОСОБА_2 просив відмовити.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_6 підтримала позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Просила суд звернути увагу на те, що заповіт посвідчений нотаріусом, складався та посвідчувався у приміщенні нотаріальної контори, записи про його посвідчення та реєстрацію занесені до нотаріального журналу, а тому немає жодних підстав для визнання його недійсним і в той же час є підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала. Зазначила, що 06.07.1999 року ОСОБА_1 завіз своїм

автомобілем її маму ОСОБА_4 та її до приватного нотаріуса ОСОБА_3 для оформлення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. Вказане майно придбавала її мама, якій було 72 роки. Мама ніколи не вчилась у школі, була неписемною, ніколи ніяких документів не підписувала, навіть у паспорті відсутній підпис. Нотаріус запропонувала їй підписати за маму документи. Вважаючи, що підписує договір купівлі-продажу, що відповідало інтересам мами, вона під впливом обману підписала оскаржуваний заповіт. Текст самого документа не читала, оскільки була без окуляр і ніхто не читав. ОСОБА_2 була єдиною донькою ОСОБА_4, у них були гарні стосунки, вона маму доглядала, лікувала, хоронила після смерті. Мама ніколи не висловлювала бажання залишити майно у спадок ОСОБА_1 Вважає, що такий заповіт не є відображенням волі мами, вона його не підписувала, а тому він є недійсним.

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_7 підтримала позицію ОСОБА_2 Посилаючись на те, що при підписані заповіту не заповідачем, а сторонньою собою, що підтверджено і результатом почеркознавчої експертизи, відсутність вільного волевиявлення спадкодавця є очевидним, а за цих обставин заповіт є недійсним. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус ОСОБА_3 суду пояснила, що при посвідченні заповіту ОСОБА_4 було дотримано усіх необхідних вимог законодавства, вона добре памятає, що заповіт було складено одразу після оформлення договору купівлі-продажу спадкового будинку на імя ОСОБА_4, а потім було оформлено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Заповіт, як і договори купівлі-продажу підписувала ОСОБА_4 Оскільки у заповіті немає ніяких відміток про його підписання іншою особою, значить заповіт підписувала саме заповідач. У її присутності гроші ОСОБА_5 за придбання будинку та земельної ділянки не передавались, тому вона не знає хто платив. Про те, що ОСОБА_4 була неписемною їй озвучено не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що знала покійну ОСОБА_4 та її дочку ОСОБА_2 близько 20 років. Стосунки мами та доньки були хороші, ОСОБА_1 ніколи ОСОБА_4 не доглядав, на похороні не був, участі у похованні не приймав. ОСОБА_4 була неграмотною, не вміла писати та читати, у листоноші за отримання пенсії ОСОБА_4 розписувалась ОСОБА_2 Про те, що ОСОБА_4 заповідала будинок та земельну ділянку ОСОБА_1 їй нічого відомо не було. Для ОСОБА_2 заповіт також став несподіванкою.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є племінницею покійної ОСОБА_4, а тому добре знала її та знає ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ОСОБА_4 була сиротою, ніколи не ходила до школи, не вміла писати і читати. З донькою у неї були хороші стосунки, ОСОБА_2 завжди приїздила до мами в с.Кармелюки, доглядала її, допомагала їй. ОСОБА_1 з того часу як поїхав до Португалії приїздив кілька разів, про те, що дарував ОСОБА_4 якісь подарунки нічого невідомо, хоча свідок постійно спілкувалась з тіткою. ОСОБА_4 все життя працювала, отримувала хорошу заробітну плату, вела господарство, а тому могла дозволити собі купити будинок.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є односельчанкою ОСОБА_4, знала її все життя. Свідку відомо про те, що у покійної були хороші стосунки із дочкою ОСОБА_2, яка завжди приїздила до неї в село, допомагала, доглядала. Після того як вона захворіла і по-старості стала почуватись гірше донька забрала її до міста Бара. Свідок приїжджала в місто і провідувала ОСОБА_4, яка завжди була належно доглянута. Під час спілкування ОСОБА_4 ніколи не згадувала зятя ОСОБА_1 і ніколи не говорила про те, що склала на нього заповіт. В період, коли ОСОБА_4 була працюючою то отримувала хорошу зарплату, оскільки завжди була забезпечена робочим місцем, працювала на току, труїла гризунів за що їй також проводилась оплата, крім того вела господарство, мала худобу, городину.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, висновок експертів №16390/16391/15-32 від 01.12.2015 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити, а позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - задовольнити. До такого висновку суд дійшов з наступного.

22.02.2014 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про її

смерть (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із будинку та земельної ділянки площею 0,0634 га, розташованих по вул.Першотравневій,20 м.Бар Вінницької області. Дане підтверджується договором купівлі-продажу від 06.07.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованих в бюро технічної інвентаризації 07.07.1999 року, витягом з Державного земельного кадастру (а.с.27, 80-85).

Після смерті ОСОБА_4 Барською державною нотаріальною конторою заведено спадкову (а.с.117-126) справу №115/2014, яка містить заяву ОСОБА_1 від 26.03.2014 року про прийняття спадщини (а.с.11, 116) та заповіт ОСОБА_4 від 06.07.1999 року на його імя (а.с.9, 86, 110, 130, 136). З пояснень ОСОБА_1 його теща ОСОБА_4 заповіла йому будинок та земельну ділянку в м.Бар, оскільки у них були хороші відносини. За чотири рази, які він приїздив починаючи з 2000 року, привозив їй подарунки і вона погодила його пропозицію скласти на нього заповіт. В матеріалах справи міститься довідка виконкому Кармелюківської сільської ради №2-19/329 від 16.09.2014 року про те, що поховання ОСОБА_4 здійснювала ОСОБА_2 за свій рахунок, ОСОБА_1 участі у похованні не приймав (а.с.94). До Барської державної нотаріальної контори також із заявою про прийняття спадщини 04.03.2014 року звернулась дочка покійної ОСОБА_4 ОСОБА_2 (а.с.87, 115). Родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження та свідоцтво про шлюб (а.с.88, 89). Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Барського районного нотаріального округу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у судовому засіданні наполягали на тому, що рішення ОСОБА_4 заповісти придбаний 06.07.1999 року будинок та земельну ділянку по вул.Першотравневій,20 м.Бар саме ОСОБА_1 відповідало її волі. Приватний нотаріус ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_4 особисто підписала заповіт. У той же час позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 наполягала на тому, що її мама ОСОБА_4 ніколи не навчалась у школі і була неписемною, а тому фізично підписати заповіт не могла. Факт неписемності ОСОБА_4 підтверджується показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які суду пояснили, що тривалий час були знайомі із ОСОБА_4, а тому напевне знають, що вона ніколи не навчалась в школі, не вміла ні писати ні читати. В матеріалах справи також міститься довідка виконкому Кармелюківської сільської ради Жмеринського району №2-19/296 від 14.08.2014 року (а.с.91) про те, що ОСОБА_4 бела неписемною, не користувалась друкованими засобами інформації, ніколи не підписували ніяких документів і просила про це інших осіб. ОСОБА_2 наполягала на тому, що заповіт від імені ОСОБА_4 за пропозицією нотаріуса підписала вона, будучи введеною в обману, оскільки вважала, що підписує договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки на імя мами, що відповідало її інтересам. Підтвердження того, що ОСОБА_4 уповноважувала ОСОБА_2 на підписання заповіту суду не надано. Однак, надано довідку виконкому Кармелюківської сільської ради №2-19/330 від 16.09.2014 року про відсутність відомостей щодо таких уповноважень (а.с.95). Згідно висновку експертів №16390/16391/15-32 від 01.12.2015 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи підпис у заповіті ОСОБА_4 від 06.07.1999 року здійснено саме ОСОБА_2 (а.с.225). Разом з тим, у заповіті не зазначено з яких причин заповіт підписала ОСОБА_11, а не ОСОБА_4 Враховуючи усі обставини справи та факт підписання заповіту не ОСОБА_4, а сторонньою особою, яку на такі дії не було уповноважено, відсутність зазначення у заповіті причин його підписання не спадкодавцем та відсутність вільного волевиявлення заповідача під час складення заповіту суд вважає, що є підставою для визнання його недійсним.

При звернені до суду із зустрічним позовом ОСОБА_2 просила визнати заповіт недійсним з посиланням на ч.2 ст.1257 ЦК України. У той же час обґрунтування позову містить посилання на ст.543 ЦК України (в редакції 1963 року а.с. 74). За цих обставин суд, враховуючи вимоги ст.5 ЦК України, звертає увагу на те, що посилання на ст.1257 ЦК України в редакції 2004 року є помилковим, оскільки оскаржуваний заповіт датований 1999 роком, а тому у вирішенні даного спору слід керуватись нормами Цивільного кодексу Української РСР.

Статтею 543 ЦК Української РСР зазначено, якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за його дорученням у його присутності і в присутності нотаріуса або посадової особи, яка посвідчує заповіти, прирівнювані до нотаріально посвідчених (стаття 542 цього Кодексу), заповіт може підписати інший громадянин. При цьому зазначаються причини, з яких заповідач не міг підписати заповіт власноручно.

Згідно ст.48 ЦК Української РСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Суд не приймає до уваги посилення ОСОБА_1С на те, що заповіт ОСОБА_4О робила внаслідок того, що за спірний будинок платив саме він, а не її дочка ОСОБА_2 Як вже вище зазначалось, для вчинення заповіту існує відповідна процедура, яка в даному випадку дотримана не була. Також суд з аналогічних підстав не приймає до уваги і посилення ОСОБА_12Б попереднього власнику спірного будинку.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. По справі було проведено почеркознавчу експертизу оплату якої покладено на ОСОБА_2 Згідно квитанції №54 від 29.09.2015 року (а.с.245) ОСОБА_2 сплатила 3973 гривні 20 коп. за експертизу №16390/16391/15-32 на рахунок Київського НДІСЕ міністерства юстиції України. Крім того, згідно квитанції №3 від 29.09.2014 року (а.с.72) ОСОБА_2 сплатила 243 гривні 60 коп. судового збору. Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені повністю, належно підтверджені понесені нею судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1

На підставі викладеного і керуючись ст.88, 209, 212, 213, 218 ЦПК України, ст.48, 543 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.5 ЦК України, суд,

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, стягання понесених судових витрат відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третьої особа без самостійних вимог приватного нотаріуса Барського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним задовольнити повністю.

Визнати заповіт, складений 06.07.1999 року від імені ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі №831 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 216 гривень 80 коп. понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів.

СУДДЯ: