Справа № 415/1082/16-ц
Провадження № 2/415/641/16
27.05.16 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Калмикової Ю.О.,
при секретарі Данько Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, -
Представник Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11 серпня 2013 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_1 уклали Поліс №АС/4509189 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 2109 реєстраційний номер НОМЕР_1.
08 березня 2014 року в м. Лисичанську на вулиці Генерала Потапенка відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль ВАЗ -211010, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, та забезпечений транспортний засіб ВАЗ 2109 реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1.
Відповідно до постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 13.05.2014 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб ВАЗ -211010, реєстраційний номер НОМЕР_2. Як зясувалося, даний транспортний засіб був застрахований відповідно до Договору страхування №LGH0CPS-13AK4L3, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ПрАТ «СК «ІГНОССТРАХ» 20 листопада 2013року.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду подав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, клопотання відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача.
У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 4.Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.
Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.
Відповідно до п. 6 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Відповідно до п. 27 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.
При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.
При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з полісом № АС/4509189 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_1 застрахував транспортний засіб «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_4 на страхову суму за шкоду завдану життю і здоровю в розмірі 100 000 грн., за шкоду завдану майну 50 000 грн..
Згідно з довідкою наданої Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» ОСОБА_1 зазначив, що керував транспортним засобом ВАЗ 2109 в сторону Березова, на зустріч йому рухався транспортний засіб ВАЗ 2110, який виконував маневр без поворотних знаків на полосу зустрічного руху. Він намагався уникнути зіткнення і виїхав на узбіччя, але зіткнення автомобілів відбулось лівою стороною авто. Дана дорожньо-транспортна пригода відбулась 08.03.2014р. близько 04 години 20 хвилин. Транспортний засіб 2110 отримав пошкодження: деформація капота, передньої частини автомобілю, праве і ліве передні крила, по всьому кузову багаточисельних механічних пошкоджень.
Згідно з картою травматологічного (хірургічного) хворого №1250 від 08.03.2014р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає за адресою м. Лисичанськ, вул.. Калініна, 116/59, працює на НПЗ, в стані алкогольного спяніння, доставлений міліцією з причини ДТП, яка відбулась 08.03.2014р. о 4.00 годині, діагноз: садна лоба, садна правої 1/2 грудної клітини, алкогольне спяніння (1,77промілє).
Згідно з постановою Лисичанського міського суду Луганської області №3/415/588/14 від 13.05.2014р. ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 130 ч. 1 КУпАП, адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. .
Згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту №LGH0CPS-13AK4L3 від 20.11.2013р. страховиком є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ», а страхувальник ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали договір добровільного страхування наземного транспорту відповідно до Закону України «Про страхування», «Правил добровільного страхування наземного транспорту», а саме Богдан 2110, реєстраційний номер НОМЕР_7, перелік страхових випадків: пошкодження ТЗ внаслідок ДТП, незаконне заволодіння ТЗ, пошкодження ТЗ внаслідок протиправних дій третіх осіб, пошкодження ТЗ внаслідок пожежі, самозаймання, пошкодження ТЗ внаслідок стихійних явищ, падіння предметів, нападу тварин, страховий платіж 325,00 грн. на 12 місяців з 21.11.2013р. по 20.11.2014р. включно.
Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САТ №247936, власником транспортного засобу марки БОГДАН, модель 211010, тип седан-В, кузов №Y6L211010DL242240, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3, рік випуску 2013 є ПАТ КБ «ПриватБанк».
Згідно з заявою про виплату страхового відшкодування водій ОСОБА_5 сповістив ПАТ КБ «ПриватБанк» про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 08.03.2014р. і про пошкодження автомобіля.
Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов Приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 3379 від 24.02.2016 року про сплату судового збору в сумі 1378,00 грн.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1191 ЦК України, ст.ст. 6, 36, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», суд, -
Позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА