Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3, в особі піклувальника ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про виселення, усунення перешкод у користуванні приміщенням,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд усунути їй перешкоди в користуванні, розпорядженні та володінні належного їй на праві власності приміщення в домоволодінні АДРЕСА_1 шляхом примусового виселення ОСОБА_2 з сім'єю із займаного приміщення та зобов'язати відповідача та членів його сім'ї усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_3 94/100 часток в домоволодінні АДРЕСА_1, що складається з літньої кухні літ, «Б», сараю літ. «В», убиральні літ. «Д», сараю літ. «С», споруд 4-6, 1, подвір'я житлового будинку літ. «А» (приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-5).

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є власником 94/100 часток в домоволодінні АДРЕСА_1. Власником інших 6/100 часток у зазначеному житловому будинку є відповідач ОСОБА_2, який самовільно займає житлові приміщення належної їй частини житлового будинку, чим порушує її право на власність, а тому ОСОБА_3 звернулася до суду за захистом порушеного права власності.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про примусове виселення ОСОБА_2 разом з сім'єю із займаного приміщення в будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_3 94/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, а саме - літньою кухнею «літ. Б».

У задоволенні позову ОСОБА_3 щодо позовних вимог про усунення перешкод у користуванні ОСОБА_2 та членами його сім`ї належної ОСОБА_3 94/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, а саме : сараю літ. «В», убиральні літ. «Д», сараю літ. «С», споруд 4-6, 1, подвір`я житлового будинку літ. «А» (приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-5) - відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи у справі судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідач на підставі договору дарування є власником 6/100 часток житлового будинку літ. «А», яка складається з кімнати 1-4 житловою площею 8,9 кв. м., а спірна літня кухня літ. «Б» є власністю позивачки.

Встановивши, що відповідач перешкоджає позивачці користуватися літньою кухнею, суди дійшли обґрунтованого висновку про усунення перешкод в користуванні вказаним майном.

Такі висновки судів ґрунтуються на нормах ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України і доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи допущено порушення норм процесуального чи матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3, в особі піклувальника ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про виселення, усунення перешкод у користуванні приміщенням, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук