АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/609/15-ц Номер провадження 22-ц/786/262/16Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є.А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Бондаревської С.М.

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист часті, гідності та ділової репутації та стягнення компенсації за моральну шкоду, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист гідності, честі, ділової репутації та стягнення компенсації за моральну шкоду.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 14 серпня 2014 року колишнім вчителем Куйбишевської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів ОСОБА_3 був направлений лист на ім'я міністра освіти і науки України ОСОБА_4, у якому викладені факти, які є неправдивими, не відповідають дійсності, та ганьблять його честь та гідність і шкодять діловій репутації.

Зокрема відповідач у листі вказував наступне:

«Ні з колегами, ні з учнями, ні з батьками директор не спілкується…

… Більшу частину часу він проводить у кабінеті. І рідко виходить на люди, ніби боїться людей…

… Діти останні роки не чули від керівника школи людської простої мови… Все криком криком…

… Залишившись на самоті із неугодною людиною він стає хамом…

… Допускає образи жителям села…

… Діти ставлять ОСОБА_2 на останні місця в рейтингу вчителів…

… За роки директорства ОСОБА_2 чотири вчителі були витіснені з роботи…

… Єдиним методом роботи є залякування…

… Вчителів залякують розподілом годин, премією, атестацією…

… Він просто виганяє з кабінету з криками мата всілякими погрозами як викликати наряд міліції, звернути вночі голову…

… На що тільки не здавали батьки ( гроші ) на відеокамеру директору…

… Випускники купують картину школі…

… На гроші батьків пофарбовано стіни…

… Взято на озброєння « генетичну « теорію…

… Рада школи не обиралася… Учнівське самоврядування не формувалося…

… Діти і батьки залякані…

… Врешті директор сказав коротко і ясно: « Вийдіть на х…й з кабінету, а то визову наряд міліції» і викинув із свого кабінету на очах учнів школи…

… На хлопця директор і новий завуч якось фізично тиснули…».

Далі вказував, що наведена інформація відповідача є недостовірною з огляду на наступне.

1.Він завжди був і є відкритою для продуктивного спілкування людиною, що може підтвердити кожен працівник школи, керівництво відділу освіти.

2.На підвищених тонах тим паче з використанням ненормативної лексики ні з дорослими, ні з дітьми не розмовляє.

3.Погрози ніколи не були принципом його роботи з підлеглими: ні премією, ні розподілом педагогічного навантаження вчителів не залякував.

4.Подарунків від батьків учнів він ніколи не отримував, а шкільна відеокамера оприбуткована.

5.У школі створений батьківський комітет, діє шкільна парламентська республіка, регулярно проводяться загальношкільні батьківські збори.

6.Жоден вчитель з його ініціативи не був звільненим з роботи.

7.Він противник « генетичних теорій».

8.Стіни школи ніколи не фарбувалися за батьківські кошти.

9.У школі учні ніколи не визначали рейтинг вчителів.

10.Випускники роблять подарунки школі на власний розсуд.

11.Фізичного тиску він на учня не чинив.

Атестаційна комісія в 2015 році визнала його таким, що відповідає посаді.

Оскільки поширена в листі ОСОБА_3 відносно нього інформація є наклепом, а не оціночним судженням, вона підлягає спростуванню. Крім того, подібними діями відповідач безпідставно охарактеризував його як злочинця та особу, що з легкістю порушує закон, яка не має моральних цінностей.

Внаслідок цього, у зв'язку з неправомірним поширенням відповідачем широкому колу осіб недостовірної негативної інформації стосовно нього, позивач постійно знаходиться у стані нервового напруження та стресу. В результаті цього у нього різко знизилася працездатність, що в свою чергу негативно впливає на виконання трудових (посадових) обов'язків. Також стало причиною порушення функції сну. Інсинуації, викладені в листі, формують негативне уявлення у його керівництва, підривають авторитет школи серед громадськості села. Із вищезазначених фактичних даних заподіяння йому моральної шкоди та негативний вплив на його ділову репутацію це невідворотний результат протиправної поведінки відповідача ОСОБА_3

Все вищезазначене стосовно нього визначається як стресова подія, що психічно травмує та спричиняє моральну шкоду. У зв'язку з цим позивач вважає наявними підстави вимагати відшкодування моральної шкоди. Поширена недостовірна інформація спрямована на приниження його честі, гідності та ділової репутації, призвела до постійних негативних емоційних хвилювань. У зв'язку з розповсюдженням недостовірної інформації серед широкого кола осіб, виникло упереджене ставлення до нього, що призвело до порушення нормальних життєвих зав'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір моральної шкоди оцінив в сумі 6000 грн. Зазначену суму обґрунтовує наступним.

1. Протягом останніх десяти років ОСОБА_3 серед жителів села батьківської громадськості систематично поширює про нього плітки, безпідставні звинувачення, налаштовує батьків учнів проти нього, як керівника школи. За його підбурення написані з десяток листів до різних інстанцій: від відділу освіти Оржицької райдержадміністрації та обласної ради до Міністерства освіти і науки України переповнених наклепами, неправдивими фактами. Десять років відповідач створював навколо нього середовище морального бруду, наклепів і суцільної брехні. Усі ці десять років він перебуває у стані постійного стресу, втратив відчуття душевного спокою, що впливало на його фізичний стан, якість роботи, стосунки в сім'ї.

2. Маючи життєвий, громадський і політичний досвід та підтримку перспективної політичної партії, він мав плани восени цього року балотуватися в депутати обласної ради, а неправдива інформація, поширена відповідачем, створює щодо нього враження аморальної людини, котра не в ладах з законом.

3. Він виховує чотирнадцятирічну доньку, а розповсюджені про нього відповідачем плітки, поширюються і в дитячому середовищі, що підриває його батьківський авторитет.

4. Він витрачає час і зусилля, щоб довести абсурдність обвинувачень.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист гідності, честі, ділової репутації та стягнення компенсації за моральну шкоду відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає рішення суду таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги мотивовує підставами позову.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 14.08.2014 року колишнім вчителем Куйбишевської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Оржицького району Полтавської області ОСОБА_3 направлений лист на ім'я міністра освіти і науки України ОСОБА_4 короткий основний зміст якого є наступним:

« Ні з колегами, ні з учнями, ні з батьками директор не спілкується…

… Більшу частину часу він проводить у кабінеті. І рідко виходить на люди, ніби боїться людей…

… Діти останні роки не чули від керівника школи людської простої мови… Все криком криком…

… Залишившись на самоті із неугодною людиною він стає хамом…

… Допускає образи жителям села…

… Діти ставлять ОСОБА_2 на останні місця в рейтингу вчителів…

… За роки директорства ОСОБА_2 чотири вчителі були витіснені з роботи…

… Єдиним методом роботи є залякування…

… Вчителів залякують розподілом годин, премією, атестацією…

… Він просто виганяє з кабінету з криками мата всілякими погрозами як викликати наряд міліції, звернути вночі голову…

… На що тільки не здавали батьки ( гроші ) на відеокамеру директору…

… Випускники купують картину школі…

… На гроші батьків пофарбовано стіни…

… Взято на озброєння « генетичну « теорію…

… Рада школи не обиралася… Учнівське самоврядування не формувалося…

… Діти і батьки залякані…

… Врешті директор сказав коротко і ясно: «Вийдіть на х…й з кабінету, а то визову наряд міліції» і викинув із свого кабінету на очах учнів школи…

… На хлопця директор і новий завуч якось фізично тиснули…».

За своїм змістом зазначений лист містить оціночні судження, критику певних службових дій та поведінки в побуті особи, яка займає публічну посаду вчителя та директора Куйбишевської ЗОШ І-ІІІ ступенів Оржицького району Полтавської області ОСОБА_2. Лист не містить образливих для позивача висловлювань чи наклепу, не є розголошенням конфіденційної інформації та не порушує права позивача на таємницю особистого і сімейного життя чи іншого немайнового права.

Інформація поширена відповідачем не містить достовірних фактів (фактичних даних), тому правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню та не є з огляду на ст. 277 ЦК України та ст. 30 Закону України « Про інформацію» предметом судового захисту.

Вирішуючи даний спір в межах заявлених вимог, суд визнає, що висловлювання у листі відносно ОСОБА_2 були викладені з питань суттєвого суспільного інтересу, а тому застосовані в ньому висловлювання не можуть вважатися надмірними. Таким чином враховуючи характер наведеної у листі інформації, її адресність, посаду позивача, мету звернення та інші обставини справи, суд вважає, що у даному випадку мала місце реалізація відповідачем Конституційних прав, передбачених статтями 34, 40 Конституції України, статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших нормативних актів, а тому прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується частково враховуючи наступне.

Дійсно, посилання в листі на те, що:« Ні з колегами, ні з учнями, ні з батьками директор не спілкується…… Більшу частину часу він проводить у кабінеті. І рідко виходить на люди, ніби боїться людей…… Випускники купують картину школі…… Взято на озброєння «генетичну» теорію…є оціночним судженням і не містить негативної для позивача інформації.

В іншій частині висновків місцевого суду колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року, роз'яснив, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.19 постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

З огляду на викладене, судом першої інстанції, не взято до уваги зазначені положення закону та роз'яснення, а відповідно не правильно визначено характер інформації, поширеної відповідачем.

Колегія суддів не може погодитись з висновком місцевого суду, про те, що зазначена в листі інформація є оціночним судженням відповідача, оскільки викладені в ньому обставини можливо перевірити, тобто є фактичним твердженням.

Як вбачається з матеріалів справи, допитані місцевим судом свідки не підтвердили викладену відповідачем в листі інформацію. Не підтверджена вона і результатами перевірки, проведеної на підставі даного листа. Таким чином, жодним належним та допустимим доказом відповідач не довів, що поширена ним інформація відносно позивача є достовірною, що суперечить презумпції добропорядочності.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що розповсюджена відповідачем в листі інформація є негативною, і стосується не лише його професійних якостей, а містить образливі для людини звинувачення, що виходять за межі звичайного звернення до компетентного органу.

Крім того, дана інформація стала предметом обговорення на засіданні профспілкового комітету та набула значного розповсюдження серед керівництва, колег позивача, учнів та мешканців села, що негативно вплинуло на репутацію позивача, як директора школи.

Право особи на захист своєї репутації охоплюється ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини, як частина права на повагу до приватного життя.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5). Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності.

Таким чином, враховуючи принцип розумності, час, зусилля, які були витрачені позивачем для відновлення свого порушеного права, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000 (одну тисячу) гривень.

Позовні вимоги про зобов'язання ОСОБА_3 принести вибачення в офіційно направленому позивачу листі задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», роз'яснено, що відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статях 16, 277 ЦК.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2015 року, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Оржицькогорайонного суду Полтавської області від 18 листопада 2015 року -скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати інформацію, викладену в листі ОСОБА_3 до міністра освіти і науки ОСОБА_4 від 14 серпня 2014 року вх. № Х-3564, такою, що є недостовірною, неправдивою і не відповідає дійсності, порушує честь і гідність ОСОБА_2 та шкодить його діловій репутації, як директора школи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1000 (одну тисячу) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 779 гривень 52 копійки в рахунок компенсації понесених позивачем судових витрат.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Т.В. Одринська

Судді: /підпис/ Г.Л.Карпушин /підпис/ С.М. Бондаревська

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.В. Одринська

З оригіналом згідно: