АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Макаренко І.О.
№22-ц/796/8666/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №219/9379/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

ШебуєвоїВ.А.,

за участю секретаря Горобець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, Головного управління юстиції в м. Києві Управління державної виконавчої служби, Головного управління державної казначейської служби України в м. Києві, третя особа: Міжобласна спеціальна вечірня (змінна) школа ІІ-ІІІ ступенів Шевченківського району м. Києва, про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що з вини державного виконавця не було виконано рішення суду про поновлення її на роботі, чим їй спричинено збитки, які складаються з подвійної неотриманої нею заробітної плати вчителя з дня відкриття виконавчого провадження по день ухвалення рішення суду та 10 000 моральної шкоди.

Зазначила, що 06.09.2013 року вона звернулася до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 06.07.2010 року про поновлення її на роботі.

09.09.2013 року виконавчою службою відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення, проте вона на даний час так і не поновлена на посаді.

Копію постанови від 09.09.2013 року про відкриття виконавчого провадження вона не отримала. Про дату відкриття виконавчого провадження дізналася 10 жовтня 2013 року з відповіді Головного управління юстиції в місті Києві.

Позов просила задовольнити з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2015 року за клопотанням позивача до участі у справі були залучені в якості співвідповідачів також Головне управління юстиції в м. Києві Управління державної виконавчої служби та Головне управління державної казначейської служби України в м. Києві.

Ухвалою Артеміського міськрайонного суду Донецької області від 2 листопада 2015 року до участі у справі залучено Міжобласну спеціальну вечірню (змінну) школу ІІ-ІІІ ступенів Шевченківського району м. Києва, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. (а.с.45).

Ухвалою Артеміського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2015 року справа за підсудністю направлена до Шевченківського районного суду міста Києва.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, Головного управління юстиції в м. Києві Управління державної виконавчої служби, Головного управління державної казначейської служби України в м. Києві, третя особа: Міжобласна спеціальна вечірня (змінна) школа ІІ-ІІІ ступенів Шевченківського району м. Києва, про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 06.07.2010 року її поновлено на роботі вчителем математики у Єнакіївському учбово-консультаційному пункті Міжобласної спеціалізованої середньої загальноосвітньої вечірньої (змінної) та заочної школи для сліпих і слабозорих, а 24.01.2013 року Єнакіївським міським судом Донецької області роз'яснено вказане вище рішення суду про поновлення її на роботі вчителем математики та видано виконавчий лист про поновлення її на роботі вчителем математики у Міжобласній спеціалізованій середній загальноосвітній вечірній (змінній) та заочній школі для сліпих і слабозорих, а не в Єнакіївському учбово-консультаційному пункті Міжобласної спеціалізованої середньої загальноосвітньої вечірньої (змінної) та заочної школи для сліпих і слабозорих.

Вважає, що державний виконавець ввів її в оману і своїми неправомірними діями заподіяв їй матеріальні збитки, що полягають в неотриманні нею заробітної плати через негайне не поновлення її на роботі Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, які вона оцінює в подвійному розмірі, а також моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Посилається, що Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва не є юридичною особою, а юридичною особою в даному випадку є Головне управління юстиції в м. Києві Управління державної виконавчої служби, з якого й потрібно стягувати матеріальні збитки та моральну шкоду.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена. Направила суду клопотання про заміну неналежної третьої особи - Міжобласної спеціальної вечірньої (змінної) школи ІІ-ІІІ ступенів Шевченківського району м. Києва, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на належну третю особу - Норку ЄвгеніяВіталійовича - державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві.

Протокольною ухвалою колегії суддів в задоволені клопотання відмовлено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред'явлений до неналежного відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, ОСОБА_2 посилалася, що наказом №76 від 07 липня 2010 року її поновлено на посаді вчителя математики Єнакіївського НКП, однак 24.01.2013 року Єнакіївським міським судом Донецької області роз'яснено рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 06.07.2010 року, а саме, зазначено, що її поновлено на посаді вчителя математики у Міжобласній спеціалізованій середній загальноосвітній вечірній (змінній) та заочній школі для сліпих і слабозорих. Вказане свідчить, що рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 06.07.2010 року не виконано, а державний виконавець винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження ввів її в оману, в зв'язку з чим Головне управління юстиції в м. Києві Управління державної виконавчої служби зобов'язано відшкодувати їй матеріальні збитки та моральну шкоду.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» державні виконавці несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому законом. У разі вчинення державним виконавцем під час виконання службових обов'язків діяння, що має ознаки злочину чи адміністративного правопорушення, він підлягає кримінальній чи адміністративній відповідальності у порядку, встановленому законом. Шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

У ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Частина перша статті 1174 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Судом встановлено, що рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 06.07.2010 року ОСОБА_2 поновлено на посаді вчителя математики у Міжобласній спеціальній середній загальноосвітній вечірній і заочній школі для сліпих та слабозорих.

05 лютого 2013 року Єнакіївським міським судом Донецької області видано виконавчий лист №2-46/2010, згідно якого ОСОБА_2 поновлено на роботі на посаді вчителя математики у Міжобласній спеціальній середній загальноосвітній вечірній і заочній школі для сліпих та слабозорих Міністерства освіти і науки України з 16 лютого 2007 року. (а.с. 64)

Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Норки Є.В. від 09 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-46/2010, виданого 05.02.2013 року Єнакіївським міським судом Донецької області. (а.с. 119)

Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Норки Є.В. від 29 жовтня 2013 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-46/2010, виданого 05.02.2013 року Єнакіївським міським судом Донецької області, закінчено, так як рішення Єнакіївського міського суду Донецької області виконано - наказ про поновлення на роботі ОСОБА_2 №76 від 17.07.2010 року. (а.с. 116)

Так, наказом №76 від 07 липня 2010 року, виданого Міжобласною спеціальною середньою загальноосвітньою вечірньою (змінною) і заочною школою для сліпих і слабозорих, відповідно до рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 06.07.2010 року поновлено на посаді вчителя математики Єнакіївського НКП ОСОБА_2 (а.с. 117)

У п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року роз'яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону "Про державну виконавчу службу", частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 жовтня 2001 року в справі №1-36/2001 (про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади.

Отже, належним відповідачем у даній справі є Держава Україна в особі відповідного органу державної виконавчої служби, що має статус юридичної особи, в якій працює державний виконавець, та в особі відповідного територіального органу Державної казначейської служби України.

Проте, позивачем пред'явлено позов не до Держави України в особі відповідних органів, а до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, Головного управління юстиції в м. Києві Управління державної виконавчої служби, Головного управління державної казначейської служби України в м. Києві, які не є належними відповідачами в даній справі.

Як зазначалося вище, підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними.

Судом першої інстанції також зазначено, що на момент ухвалення рішення суду доказів оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження або визнання її незаконною позивачем до суду не було надано, а відтак доводи позивача, що викладені нею в позові, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

До апеляційної скарги ОСОБА_2 додана ухвала Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2016 року, якою визнано дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Норки Є.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 29 жовтня 2013 року неправомірними.

Зобов'язано державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 29 жовтня 2013 року, поновити виконавче провадження з виконання рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 06 липня 2010 року, з урахуванням ухвали Єнакіївського міського суду Донецької області від 23 січня 2013 року про роз'яснення рішення суду, щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді вчителя математики у Міжобласній спеціальній середній загальноосвітній вечірній (змінній) і заочній школі для сліпих і слабозорих Міністерства освіти і науки України з 16 лютого 2007 року. (а.с. 165-166)

Проте, відповідно до ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Оскільки на момент розгляду справи в суді першої інстанції незаконність постави державного виконавця не була встановлена, вказана постанова не була подана до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити законність та обґрунтованість рішення суду з посиланням на ухвалу суду Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2016 року, яка до того ж була постановлена після ухвалення 15 березня 2016 року оскаржуваного рішення суду.

У позовній заяві ОСОБА_2 також посилається на ст. 230 ЦК України як на підставу відшкодування збитків, завданих державним виконавцем невиконанням рішенням суду про поновлення на роботі.

Проте вказані доводи позивача не ґрунтуються на вимогах закону з огляду на таке.

Згідно із ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

У ч. 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, стаття 230 ЦК України підлягає застосування у випадку, коли спір виник між сторонами правочину.

Однак, між ОСОБА_2 та Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва виникли правовідносини щодо примусового виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_2 на роботі, а тому ст. 230 ЦК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4).

Ухвалою Єнакієвського міського суду Донецької області від 20 березня 2014 року визнано неправомірною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві щодо не направлення ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2013 року.

Разом з тим, як зазначалося вище, позивачем пред'явлено позов до неналежних відповідачів, отже, відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди з відповідачів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва