Номер провадження: 22-ц/785/543/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Панасенкова В.О., Парапана В.О.,

при секретарі Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору підряду укладеним, розірвання договору, стягнення збитків,

встановила:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_2, який вказав, що між ним та відповідачем було укладено 27.07.2013р. договір, відповідно до якого відповідач зобов'язався за завданням позивача виконати підрядні будівельні роботи, а саме здійснити реконструкцію фасаду житлового будинку відповідно до проектно-кошторисної документації в строк до 01.10.2013р., а позивач зобов'язався здійснити оплату відповідачу за виконання будівельних робіт. При укладанні договору сторони дійшли згоди щодо всіх умов, які є істотними: предмету договору, умов та строків виконання договору, місце його виконання та порядок оплати тощо. Після того як сторони узгодили кошторис, відповідач приступив до виконання будівельних робіт та отримав за них всього 115 450,30 грн., про що надав відповідну письмову розписку.

Разом з тим, оскільки відповідач не тільки не закінчив будівельні роботи з реконструкції фасаду у передбачений строк, а й взагалі припинив виконувати зобов'язання, не попередивши про свої наміри позивача, не вийшов на зв'язок, не закінчив роботи, належним чином ремонт не зробив, в результаті чого позивач був змушений звернутися до іншої особи з метою все ж таки закінчити будівельні роботи з реконструкції фасаду житлового будинку. Посилаючись на те, що невиконання відповідачем своїх зобовязань завдало позивачу збитків, які складаються з вартості робіт по демонтажу конструкцій та робіт, виконаних відповідачем з дефектами та недоліками, вартості фасадних робіт, що виконується новим підрядником, замість дефектних робіт, позивач після уточнення заявлених позовних вимог просив визнати договір, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 27.07.2013р., укладеним; визнати цей договір розірваним з 03.03.2014р., стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача збитки у розмірі еквівалентному 22 813 доларів США у гривнях відповідно до курсу НБУ на момент винесення рішення по справі, а також стягнути понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, в повному обсязі.

Представник відповідача та відповідач заперечували проти задоволення позову. Представник відповідача посилався на те, що ОСОБА_3, якій дійсно виконує будівельні роботи, не мав жодного відношення до обєкту будівництва. Сам відповідач в питаннях до експерта вказував, що погодився лише наглядати за якістю будівельних робіт, на особисте прохання позивача, які виконувались іншими особами на його замовлення, але будь яких підрядних угод з позивачем по виконанню будівельних робіт не укладав, таких робіт не виконував. Представник відповідача пояснив, що виконану дійсно відповідачем розписку про отримання грошей по іншому обєкту будування позивач без дозволу ОСОБА_3 взяв з документів останнього, коли відповідач здійснював візуальний огляд фасаду, але ОСОБА_3 відмовився від подальшого нагляду за якістю робіт, так як виникли проблеми із сусідами позивача. Крім того, представник відповідача вважав договір підряду, укладений між позивачем та ОСОБА_4 та усі додані до нього документи такими, що не мають відношення до предмету спору, експертний висновок необґрунтованим та таким, що не може бути прийняти в якості доказів, представник відповідача та відповідач просили відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Рішенням суду позов ОСОБА_2 був задоволений частково.

Визнано укладеним договір підряду між ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Визнано договір підряду між ОСОБА_2 й ОСОБА_3 розірваним.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитки в сумі 293 911,05 грн., понесені судові витрати в сумі 2 939,11 грн., а всього стягнути 296 850,16 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Також, представник ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити вказане рішення в частині стягнення збитків, а саме задовольнити позовну вимогу про стягнення збитків в загальному розміру 493183,40 грн. Апелянти при цьому посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарг, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід відхилити, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Департаментом Державної архітектурно-будівельної Інспекції в Одеській області були зареєстровані, надані фізичною особою замовником ОСОБА_2, наступні документи:

- Інспекцією ДАБК в Одеській області у 2012 році за №ОД4 зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт щодо «Реконструкції квартири №20 з надбудовою 3-го поверху без зміни цільового призначення»;

- Інспекцією ДАБК в Одеській області у 2013 році за № ОД76 зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт щодо «Реконструкції квартири №20 з надбудовою 3-го поверху без зміни цільового призначення»;

- Інспекцією ДАБК в Одеській області у 2013 році за № ОД13 зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт щодо «Реконструкції квартири №1-А та частини квартири №1 в окрему квартиру №1-А з надбудовою без зміни функціонального призначення зовнішніх геометричних розмірів»;

- Інспекцією ДАБК в Одеській області у 2013 році за № ОД11 зареєстрована декларація про готовність об'єкту до експлуатації щодо «Реконструкції квартири №20 з надбудовою 3-го поверху без зміни цільового призначення»;

- Інспекцією ДАЕК в Одеській області у 2013 році за № ОД02 зареєстрована декларація про готовність об'єкту до експлуатації «Реконструкції квартири №1-А та частини квартири квартиру №1-А з надбудовою без зміни функціонального призначення та зовнішніх геометричних розмірів»;

- Департаментом ДАБІ в Одеській області у 2014 році за № ОД01 була зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт щодо «Реконструкції нежилих напівпідвальних приміщень, які розташовані в цокольному поверсі без зміни цільового призначення об'єкта, з реконструкцією існуючого вхідного вузла»;

- Департаментом ДАБІ в Одеській області у 2014 році за № ОД01 була зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт щодо «Реконструкції нежилих напівпідвальних при. розташовані в цокольному поверсі без зміни цільового призначення об'єкта, з реконструкцією існуючого вхідного вузла»;

- Департаментом ДАБІ в Одеській області у 2014 році за № ОД09 була зареєстрована декларація про готовність об'єкту до експлуатації щодо «Реконструкції квартири №1-А та частини квартири квартиру №1-А з надбудовою без зміни функціонального призначення зовнішніх геометричних розмірів»;

- Департаментом ДАБІ в Одеській області у 2015 році за № ОД26 було зареєстровано зміну даних у декларації про початок виконання будівельних робіт щодо «Реконструкції нежилих напівпідвальних приміщень, які розташовані в цокольному поверсі без зміни цільового призначення об'єкта, з реконструкцією існуючого вхідного вузла (а.с. 242).

Позивач 27.11.2012р. навіть уклав з інспекцією з благоустрою міста Одеської міської ради договір № 153 на тимчасове порушення існуючого благоустрою території міста ОСОБА_4, з подальшим його відновленням та отримав право на встановлення тимчасового огородження з метою реконструкції обєкта нерухомості (а.с. 248); на запит суду щодо оформлення ОСОБА_2 паспорту фасаду будинку № 13 по вул. Буніна в м. Одесі надано відповідну копію (а.с. 231-238).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2, який шукав працівника щодо здійснення фасадних робіт, знайомим ОСОБА_6 була запропонована кандидатура відповідача ОСОБА_3

Відповідачем на електронну поштову адресу були направлені 19.07.2013р. й 22.07.2013р. електронні листи з кошторисом фасадних робіт, згідно з яким загальна кошторисна вартість робіт будівельних склала суму у розмірі 166 326,20 грн. (а.с. 244-247).

Як вбачається з дослідженого судом оригіналу розписки відповідача, ОСОБА_3 отримав під розписку за період починаючи з 27.07.2013р. по 28.11.2013р. грошові кошти на придбання будівельних матеріалів та здійснення фасадних робіт всього 7 100 дол. США та 58 700 грн. (а.с. 13-14).

Після цього відповідач припинив виконання взятих на себе за договором підряду обовязків.

Вказані обставини, зокрема, підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 й ОСОБА_6, дослідженими матеріалами ЖЄО № 22539 від 23.10.2013р. та № 20093 від 19.09.2013р. Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (власноручними письмовими поясненнями про укладення з позивачем договору підряду тощо), а також суперечливою позицією сторони відповідача в судовому засіданні (наміру укладення мирової угоди тощо).

Судом правильно не були прийняті до уваги заперечення представника відповідача про відсутність правовідносин між сторонами, які виникли з укладення договору підряду як такі, що спростовуються встановленими по справі обставинами.

Суд обґрунтовано критично поставився до посилань представника відповідача про те, що розписка про отримання грошей була виконана відповідачем по іншому обєкту, оскільки оригінал вказаної розписки знаходився саме у позивача, факт незаконного заволодіння документу не доведений відповідачем (навіть не зазначено, що відповідач звертався до відповідних компетентних органів з цього приводу); крім того, допитаний в якості свідка ОСОБА_10 не зміг однозначно вказати, що розписка відповідача про отримання грошей надавалась саме йому, а лише вказав про тотожність дат отримання грошей та частковий збіг сум.

12.02.2014р. при перевірці якості виконаних відповідачем робіт між позивачем та ОСОБА_11 був складений дефектний акт на капітальний ремонт, яким було встановлено факт неякісності та дефектності виконаних робіт ОСОБА_3 та не можливості закінчення та приведення фасаду до стану придатному до експлуатації без попереднього демонтажу виконаного утеплення фасаду, декоративних елементів, розбору бетонного карнизу, відбивки штукатурки з поверхонь цегляних стін та стель тощо (а.с. 44-48).

Також, як вбачається з висновку експертного дослідження, виконаного на підставі ухвали суду від 19.06.2014р., виконані відповідачем будівельні роботи, не відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва та фасад житлового будинку № 13 по вул. Буніна у м. Одеса потребує виконання робіт з часткового демонтажу існуючих елементів, виконаних відповідачем, для приведення його до стану, придатному до використання та відповідному вимогам норм та стандартів у галузі будівництва (а.с. 142-185). Вартість робіт з демонтажу існуючих будівельних елементів, виконаних відповідачем, робіт з відновлюваного ремонту для приведення фасаду у стан, придатний до експлуатації та відповідний норм та стандартів у галузі будівництва, відповідно до висновку експерта склав з урахуванням ПДВ 295 543,49 грн.

Разом з тим, відповідаючи на запитання сторони відповідача, експерт ОСОБА_12, не змогла надати пояснення з приводу обґрунтованості здійснення певного виду робіт (зокрема - розбирання монолітних бетонних карнизів, розбирання водостічних труб з листової сталі з землі і риштовання, налаштування водостічних труб, колін, відливів і воронок з готових елементів, ремонт місць перетину покрівлі п.п. 19, 71, 72, 83), сукупна вартість яких згідно відомості ресурсів до локального кошторису № 2-1-1 експертизи з урахуванням ПДВ складає 1 632,44 грн.

Суд вірно критично поставився до заперечень представника відповідача та ОСОБА_3 з приводу безпідставності висновків експертизи, що остання не ґрунтується на дійсних обставинах справи й здійсненому ремонті а лише відображає договірні стосунки між позивачем та іншим підрядником, оскільки відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог. Відповідачу та його представнику було розяснено право заявити клопотання про призначення проведення додаткової та/або повторної експертизи, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним та/або якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності. Проте представник відповідача зауважив, що подача клопотання про призначення проведення таких експертиз не є обовязком відповідача.

Обґрунтовано не було прийнято до уваги заперечення представника відповідача та ОСОБА_3 з приводу не включення до ухвали суду про призначення власних питань на вирішення експерту, оскільки, як вбачається з журналу судових засідань від 19.06.2014р., попередній представник відповідача вказував про відсутність питань до експерта з приводу експертизи як завчасно призначеної.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків зокрема є договори та інші правочини згідно до положень п.1 ч.2 ст.11 ЦК України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ч.1 ст. 627 ЦПК України.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За договором підряду відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником ч.1 ст. 844 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

На підставі викладеного суд дійшов до правильного висновку про те, що між сторонами 27.07.2013р. виникли правовідносини з приводу договору підряду, відповідно до яких відповідач зобовязався здійснити реконструкцію фасаду будинку № 13 по вул. Буніна в м. Одесі відповідно до орієнтовного кошторису на загальну суму 166 326,20 грн., складеного ОСОБА_3 та надісланим ОСОБА_2 електронною поштою, отримав від позивача всього 7 100 дол. США та 58 700 грн., але виконав її не в повному обсязі та неналежним чином.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника ч.3 ст. 849 ЦК України.

Замовник відповідно до ч.2 ст. 852 ЦК України має право за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Збитками відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На підставі викладеного суд дійшов до правильного висновку про часткову обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання укладеним договору підряду між сторонами та його розірвання, стягнення з відповідача збитків у вигляді витрат, які позивач мусить зробити для відновлення порушеного права в сумі 293 911,05 грн. (еквівалентній 22 813 дол. США), відповідно до висновку експертизи (без врахування 1 632,44 грн. вартості розбирання монолітних бетонних карнизів, розбирання водостічних труб з листової сталі з землі і риштовання, налаштування водостічних труб, колін, відливів і воронок з готових елементів, ремонт місць перетину покрівлі, обґрунтованість яких не була доведена стороною позивача).

Колегія суддів вважає, що в цій частині суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт ОСОБА_3не довів в цій частині обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження апелянта ОСОБА_3в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції в цілому не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи і докази не спростовують вказані вище висновки суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа в цій частині розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції в цій частині немає.

В той же час, колегія суддів не може погодитись з наступними висновками суду першої інстанції.

Так, суд першої інстанції зазначив, що не можуть бути задоволені вимоги ОСОБА_2 про стягнення суми в розмірі, еквівалентному 22 813 дол. США, оскільки відповідно до положень ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просив стягнути збитки в розмірі еквівалентному 22 813 доларів США, саме у гривнях, що підтверджується заявою про збільшення позовних вимог від 17.03.2015 року, прохальна частина в якій викладена наступним чином: «Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: 65123, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: 65026, АДРЕСА_2) збитки у розмірі еквівалентному 22 813 (двадцять дві тисячі вісімсот тринадцять) доларів США, у гривнях відповідно до курсу НБУ на момент винесення рішення по справі.»

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції не вірно були застосовані норми матеріального права в цій частині, а саме - приписи статті 192 Цивільного Кодексу України та як наслідок цього ухвалено в цій частині необґрунтоване рішення, яке не відповідає дійсним обставинам справи.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей - є грошовим зобовязанням.

Відповідно до частини 2 статті 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Сума грошового зобовязання була визначена у висновку експерта в умовних одиницях та становить - 22 913 доларів США.

Враховуюче те, що сума у розмірі 1 632 грн. (що складає 126,01 доларів США за курсом 12,9552 грн. за 1 долар США станом на 01.10.2014 р.) - сукупна вартість робіт згідно кошторису, не прийнята судом першої інстанції до уваги та не оскаржувалася позивачем, то загальна сума реальних збитків складає 22 686, 99 доларів США.

Відповідно до ч. 2 статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 20 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Враховуючи те, що більша частка авансування була проведена в доларах США (про що свідчать розписки відповідача т.1 а.с.13-14), ремонтно-відновлювальні роботи не виконувалися, а курс долару суттєво зріс, проведеною судовою експертизою було визначено, що з метою відшкодування позивачу реальної вартості понесених збитків, суму грошового зобовязання необхідно визначити в доларах США.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на момент винесення рішення, Суворовським районним судом м. Одеси слід було стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму у розмірі, еквівалентному 22 686, 99 доларів США, у гривнях, за офіційним курсом НБУ на момент ухвалення рішення Суворовським районним судом м. Одеси від 23.09.2015 року, (курс НБУ на 23.09.15 дорівнювався 21,7386 грн. за 1 (один) долар США), що становить 493 183, 40 грн. (чотириста девяносто три тисячі сто вісімдесят три гривні 40 копійок).

В цій частині колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 та розглянувши справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції в цій частині неповно зясував обставини, що мають значення для справи, висновки районного суду в цій частині не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим є підстави для зміни рішення суду першої інстанції в частині суми відшкодування завданих збитків.

В частині стягнутих понесених позивачем судових витрат пропорційно частині задоволених позовних вимог в сумі 2 939,11 грн. апелянт ОСОБА_2 рішення суду не оскаржував, просив рішення суду в іншій частині залишити без змін, а тому в цій частині рішення суду не підлягає перегляду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1,3,4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитки в сумі 493 183, 40 грн. (чотириста девяносто три тисячі сто вісімдесят три гривні 40 копійок).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий ОСОБА_13

Судді ОСОБА_14

ОСОБА_15