Справа № 373/1185/16-ц
У Х В А Л А

"07" жовтня 2016 р. Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Реви О.І.

при секретарі Хоменко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить постановити рішення за яким стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію половини вартості майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної вартості, в розмірі 31 915,00 грн., що складається з дивану «Лорен» та гаражного боксу №14 в ГБК «Прогрес-3», що розташований за адресою: м. Переяслав-Хмельницький, вул. Дніпровська, 4.

В порядку забезпечення позову позивач просить накласти арешт на вищевказаний гаражний бокс та автомобіль CITROEN JUMPY 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно розяснень, що викладені в абзаці 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Окрім цього норми вищевказаної постанови вказують на те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу про те, що невжиття забезпечення позову про які просить позивач можуть ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, суд приходить до висновку, що в порушення вимог ст. 151 ЦПК України заявником не надано всіх необхідних відомостей, потрібних для вирішення питання про забезпечення позову.

Також належних та допустимих доказів того, що вжиття заходів забезпечення позову не порушить права інших осіб, а невжиття, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду не надано. Окрім того, позивач просить накласти арешт на особисте рухоме майно позивача автомобіль, що не є предметом спору.

З огляду на вищевикладене, підстави для задоволення вимоги про забезпечення позову в судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, згідно ст.ст. 151, 153, 293 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: гаражно-будівельний кооператив «Прогрес-3» про стягнення грошової компенсації вартості частки в спільному майні подружжя та витребування особистого майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа гаражно-будівельний кооператив «Прогрес-3» про стягнення грошової компенсації вартості частки в спільному майні подружжя, відмовити.

Ухвала, окремо від рішення суду, оскарженню не підлягає.

Розяснити позивачу (його представнику) зміст частини 2 статті 293 ЦПК України, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя ОСОБА_3ва