АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5181/16 Справа № 201/3294/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Калиновського А.Б., Лаченкової О.В.,

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовними вимогами до ПАТ КБ "ПриватБанк", третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що між нею та ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", 30 червня 2007 року, було укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника №CNXRFB03880360 та Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору вона отримала строковий кредит у сумі 11 318 грн. зі строком повернення до 30 серпня 2008 року зі сплатою, за користування кредитом, 0,42% на місяць на суму залишку заборгованості. 22 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" на суму 31 044 грн. 36 коп. Оскільки виконавчий напис нотаріусом було вчинено у порушення вимог ст.87 Закону України "Про нотаріат", просить визнати його таким, що не підлягає виконанню (а.с.4).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.35-38).

Не погодившись з ухваленим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення заявлених позовних вимог (а.с.44).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 30 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", було укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника №CNXRFB03880360 та Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримала строковий кредит у сумі 11 318 грн. зі строком повернення до 30 серпня 2008 року зі сплатою, за користування кредитом, 0,42% на місяць на суму залишку заборгованості (а.с.73).

20 липня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" було направлено ОСОБА_2 письмову вимогу про усунення порушень (а.с.27, 28).

22 липня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса (а.с.26).

22 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк", де сума заборгованості за кредитним договором №CNXRFB03880360 становить 31 044 грн. 36 коп. та складається із: 869 грн. 01 коп. залишок заборгованості за кредитом; 9 076 грн. сума заборгованості по відсоткам; 169 грн. 75 коп. комісія; 19 424 грн. 30 коп. пеня; 1 478 грн. 30 коп. штраф (а.с.6).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необґрунтованості однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Частиною 2 статті 1 Закону України "Про нотаріат" визначено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

При вчиненні нотаріальних дій нотаріуси України керуються насамперед Цивільним Кодексом України, Законом України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно пункту 3 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, за наявності всі необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та за умови, що заявником подано заяву до нотаріуса про вчинення такого правочину в межах строку позовної давності.

З матеріалів справи вбаачється 30 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", було укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника №CNXRFB03880360 та Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримала строковий кредит у сумі 11 318 грн. зі строком повернення до 30 серпня 2008 року зі сплатою, за користування кредитом, 0,42% на місяць на суму залишку заборгованості (а.с.73).

20 липня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" було направлено ОСОБА_2 письмову вимогу про усунення порушень (а.с.27, 28).

22 липня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса (а.с.26).

22 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк", де сума заборгованості за кредитним договором №CNXRFB03880360 становить 31 044 грн. 36 коп. та складається із: 869 грн. 01 коп. залишок заборгованості за кредитом; 9 076 грн. сума заборгованості по відсоткам; 169 грн. 75 коп. комісія; 19 424 грн. 30 коп. пеня; 1 478 грн. 30 коп. штраф (а.с.6).

Із заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" про вчинення виконавчого напису вбачається, нотаріусу для вчинення оскаржуваного правочину було надано кредитний договір, засвідчену виписку з особового рахунку боржника; вимогу; розрахунковий документ про оплату послуг поштового звязку; опис вкладення в цінний лист; установчі документи; витяг з ЄДР юридичних осіб; довіреність; паспорт представника ПАТ КБ"ПриватБанк"(а.с.74).

Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки з рахунку боржника, останній платіж за кредитними зобовязаннями було вчинено 06 червня 2012 року (а.с.81, 82).

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачена загальна позовна давність, яка встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З урахуванням того, що на час винесення оскаржуваного виконавчого напису, ПАТ КБ "ПриватБанк" не було надано, а нотаріусом не було досліджено будь-яких документів, які свідчили б про зміну встановленого ст.ст.256, 257, 257 ЦК України строку позовної давності, приймаючи до уваги, що останній платіж позичальником було здійснено 06 червня 2012 року, а із заявою до нотаріуса ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулися 22 липня 2015 року, виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.88 Закону України "Про нотаріат", у звязку з чим є всі підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав, які вказують на пропуск строку позовної давності через те, що останній платіж за кредитним договором було здійснено 17 березня 2016 року є помилковим, оскільки із заявою про вчинення виконавчого напису, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулися 22 липня 2015 року (а.с.74).

До заяви було додано виписку з рахунка боржника, як вбачається з матеріалів справи, виписка станом на 26 червня 2015 (а.с.132).

Тобто, для визначення наявності підстав, які свідчать про пропуск строку позовної давності або його перевивання є обставини саме на день вчинення виконавчого напису.

Оскільки виконавчий напис було вчинено 22 липня 2015 року, то здійснення позивачем платежу 17 березня 2016 року, тобто після вчинення виконавчого напису нотаріуса, на суть даних правовідносин ніяким чином не впливає, оскільки наявність або відсутність пропуску строку позовної давності є суттєвим саме на день винесення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, вчинений 22 липня 2015 року, зареєстрований в реєстрі №3776 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CNXRFB03880360 від 30 серпня 2007 року, таким, що не підлягає виконанню.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді