У х в а л а

іменем україни

07 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Закропивного О.В.,Хопти С.Ф.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - Фонд), обґрунтовуючи вимоги тим, що 02 січня 2005 року під час виконання ним трудових обов'язків слюсаря ремонтника в сортопрокатному цеху № 1 публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» у результаті зривання одного з рим-болтів, підвіскою верхньої опори валка його вдарило на першому пальцю правої кисті, заподіявши травматичне відсічення першого пальця на рівні основної фаланги, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 20 квітня 2005 року йому вперше встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 20 % по трудовому каліцтву безстроково. Посилаючись на те, що у зв'язку із отриманою виробничою травмою йому спричинено моральну шкоду, просив суд стягнути на його користь з Фонду 275 000 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Фонду на користь ОСОБА_4 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Фонд просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій, з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин, обґрунтованого виходили із того, що право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача у січні 2005 року, а, отже, відшкодування шкоди з урахуванням положень ст. 5 ЦК України, має бути здійснено на підставі чинного на той час законодавства, а саме на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели до втрати працездатності», яка передбачала обов'язок Фонду виплачувати потерпілому працівнику моральну шкоду за її наявності.

Посилання касаційної скарги на те, що позивачем не доведено отримання у результаті трудового каліцтва моральної шкоди, є безпідставним, оскільки моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Розмір моральної шкоди судами визначено з урахуванням доказів, наданих позивачем, та вимог розумності і справедливості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України дослідили наявні у справі докази в їх сукупності та надали їм належну оцінку, тому ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, що відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, отже колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта