Ухвала

іменем україни

01 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М, Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Старокостянтинівської міської ради, колгоспу «Комунар», Старокостянтинівської районної державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування рішення зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Комунар» та рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради, за касаційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 29 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради, колгоспу «Комунар», Старокостянтинівської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Комунар» та рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради.

Позивач посилався на те, що у січні 2015 року під час розгляду апеляційним судом Хмельницької області цивільної справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7 до нього та Старокостянтинівської міської ради про визнання недійсним рішення Старокостянтинівської міської ради про виділення в самостійний об'єкт землекористування земельної ділянки, йому стало відомо про наявність рішення зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Комунар» від 09 липня 1987 року в частині затвердження присадибного користування біля будинків АДРЕСА_1 та рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради від 18 липня 1987 року № 121 в частині затвердження присадибного користування біля будинку АДРЕСА_2 по 0,07 га кожному: ОСОБА_8 і ОСОБА_8; поруч з будинком АДРЕСА_1 - за ОСОБА_9 0,07 га.

Позивач вважав, що зазначенні рішення є незаконними, оскільки порушують його право користування земельною ділянкою, яке він набув у зв'язку з набуттям права власності на 43/100 частки будинку із надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 29 січня 2016 року, позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Комунар» від 09 липня 1987 року в частині затвердження присадибного користування біля будинків АДРЕСА_1

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради від 18 липня 1987 року № 121 в частині затвердження присадибного користування біля будинку АДРЕСА_2 по 0,07 га кожному: ОСОБА_8 і ОСОБА_8; поруч з будинком АДРЕСА_1 - за ОСОБА_9 0,07 га.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 і ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати зазначені судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають вказаним вимогам.

Судами встановлено, що ОСОБА_10 належало 43/100 частки житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу від 06 серпня 1945 року.

Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 21 вересня 1973 року № 242 надано дозвіл ОСОБА_10 на будівництво нового житлового будинку під АДРЕСА_2 на його присадибній ділянці.

Відповідно до плану земельної ділянки станом на 02 жовтня 1973 року площа земельної ділянки, яка перебувала в безстроковому користуванні ОСОБА_10, становила 0,21 га.

Земельна ділянка для будівництва нового житлового будинку № 12/1 не виділялася із земельної ділянки, що була у користуванні ОСОБА_10, оскільки передбачалося знесення 1/2 частини старого будинку.

На зазначеній земельній ділянці ОСОБА_10 розпочав будівництво житлового будинку, який за життя не завершив, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 помер.

До ОСОБА_11 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_10 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 13 лютого 1987 року, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою, перейшло право власності на 43/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та незавершений будівництвом житловий будинок, готовністю 95 %, який знаходився за адресою: АДРЕСА_2.

03 листопада 1987 року незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_2 ОСОБА_11 на підставі договору дарування відчужила ОСОБА_12 49/100 частини та ОСОБА_8 - 51/100 частини.

Пунктом 3 рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської ради народних депутатів від 18 липня 1987 року № 121, п. 6 затверджено присадибне користування ОСОБА_12 та ОСОБА_8 біля дому АДРЕСА_2 по 0,07 га кожному. Підпунктом 7 пункту 3 вказаного рішення затверджено присадибне користування біля дому АДРЕСА_1 за ОСОБА_9 - 0,07 га та ОСОБА_13 - 0,10 га.

Відповідно до виписки з протоколу № 2 зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Комунар» с. Сахнівці Старокостянтинівського району Хмельницької області від 09 липня 1987 року п. 3 ч. 8 розмежоване присадибне користування біля будинків АДРЕСА_2, так: по 0,07 га за кожним, в тому числі за ОСОБА_12, за ОСОБА_8, за ОСОБА_9, та за ОСОБА_13 - 0,10 га.

Відповідно до свідоцтва про право спадкування від 21 серпня 1993 року, після смерті ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем 49/100 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, став його син ОСОБА_5

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 грудня 2012 року спадкоємцем 51/100 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, стала його донька ОСОБА_6

Рішенням Старокостянтинівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2011 року встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, 43/100 частини будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1, та визнано за ним право власності в порядку спадкування на 43/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_12 та ОСОБА_8 на час прийняття оскаржуваних рішень не були власниками будинку, розташованого по вул. 1 Травня, 12/1 у м. Старокостянтинові, інших підстав, передбачених законом, для набуття ними права користування спірною земельною ділянкою не було, а тому дійшов висновку, що рішення загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Комунар» від 09 липня 1987 року та рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради від 18 липня 1987 року № 121, яким затверджено присадибне користування громадян (не членів колгоспу) біля будинку АДРЕСА_2 по 0,07 га земельної ділянки кожному, а саме: за ОСОБА_12 та ОСОБА_8, прийнято з порушенням норм закону, а тому вони підлягають визнанню незаконними та скасуванню.

Також суди дійшли висновку про те, що строк позовної давності ОСОБА_4 не пропущено, оскільки про наявність оскаржуваних рішень він дізнався у січня 2015 року.

Проте з таким висновком судів погодитись не можна.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи за зверненнями фізичних осіб лише в межах заявлених ними вимог.

Вирішуючи спір, суд належним чином не перевірив, чи порушують оскаржувані рішення загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Комунар» від 09 липня 1987 року та виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради від 18 липня 1987 року № 121 права позивача, враховуючи те, що ці рішення приймались у 1987 році, коли власником будинку по АДРЕСА_1 та користувачем земельної ділянки була ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, і яка за життя не оспорювала цих рішень.

Перехід права на будинок до позивача у порядку спадкування після смерті ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, не означає, що до нього перейшло право на оскарження рішень, які стосувалися попереднього власника будинку і відповідного попереднього користувача земельної ділянки, на якій розташований цей будинок.

Отже, суди не перевірили, чи мав позивач суб'єктивне право на оскарження цих рішень у судовому порядку (ст. 3 ЦПК України).

До того ж ці рішення стосуються ОСОБА_5 і ОСОБА_6, але позивач позову до цих осіб не пред'явив.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатися законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 29 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

В.А.Нагорняк

Т.О. Писана