Справа № 200/3605/15-ц
Провадження № 2/200/849/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 січня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги автоперевезення вантажу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом та просили суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 12915 грн. заборгованості за послуги автоперевезення вантажу, 1000 грн. витрат на правову допомогу, 121,80 грн. судового збору. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1000 грн. витрат на правову допомогу, 121,80 грн. судового збору.

В обґрунтування позовної заяви посилались на те, що між ними 06.01.2013 укладено договір № 1/13 на надання логістичних послуг. 18.09.2013 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 заявку на перевезення вантажу, яка була виконана. 20.09.2013 року вантаж був доставлений ОСОБА_2 у пункт призначення. Вартість послуги автоперевезення вантажу, яка була узгоджена між сторонами склала 12915 грн., але відповідач не розрахувався з ОСОБА_2 У жовтня 2014 року СВ Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області було відмовлено ОСОБА_2 у порушенні кримінального провадження відносно дій ОСОБА_3, з підтаві того, що між сторонами склалися цивільно-правові відносини, розгляд яких не входить до компетенції ОВС, та було рекомендовано звернутися до суду в приватному порядку. З метою досудового врегулювання спору 16.10.2014 року ОСОБА_2 направив відповідачу вимогу про оплату боргу, яка не була виконана ОСОБА_3, внаслідок чого позивачі звернулися до суду з даним позовом. Також позивачі просили стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі. У липні 2015 року під час розгляду справи до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог в частині нарахування 3 % річних та інфляційних витрат на суму основного боргу з урахуванням того, що відповідач не виконує грошове зобовязання перед позивачами, в порядку статті 625 Цивільного Кодексу України.

21.01.2016 року до суду надійшла заява від представника позивачів, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, розглянути справу без її участі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення по справі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно.

У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

За змістом статті 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Як встановлено судом, 06 січня 2013 року між ОСОБА_2 (Виконавець) та ФОП ОСОБА_1, який діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП В 01 № 261286 від 14.01.1998 року, ліцензії Міністерства транспорту та звязку України серії АВ № 532387 від 06.05.2010 р. (Замовник), укладено договір № 1/13 на надання логістичних послуг за умовами якого ОСОБА_2 на підставі замовлення (заявки), в тому числі в усній формі, зобовязується за винагороду, з урахуванням необхідних правових підстав від власного імені чи імені ОСОБА_1 здійснювати дії по наданню логістичних послуг, повязаних з організацією та(або) виконанням транспортно-експедиційного обслуговування та(або) термінальній обробкою вантажів ОСОБА_1 чи його контрагентів, а рівно інші послуги, повязані з здійсненням логістичних послуг (операцій) та отримувати винагороду за вказані дії.

18 вересня 2013 року ОСОБА_2 в телефонному режимі отримав заявку від відповідача ОСОБА_3 в інтересах Приватного підприємства «Укрстройреконструкція» на перевезення вантажу - колісного екскаватора марки Hyundai по маршруту м. Черкаси - м. Кривий Ріг с. Водяне Покровського району Дніпропетровської області - Григоровка - м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області.

Вартість послуги була узгоджена сторонами та склала 12915,00 грн., яку відповідач зобовязався оплатити після розвантаження.

20 вересня 2013 року вантаж був розвантажений ОСОБА_2 в точці розвантаження та він повернувся до міста Дніпродзержинськ, що підтверджується подорожнім листом № 25 вантажного автомобіля від 20.09.2015 року.

Послуга перевезення вантажу була надана з використанням транспортного засобу МАЗ МАН д.н.з. НОМЕР_1 та причепу д.н.з. НОМЕР_2, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1

30 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до СВ Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України у Дніпропетровській області з заявою про вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.190 КК України, оскільки ОСОБА_3 заволодів грошовими коштами в сумі 12915 грн., не провівши розрахунку з ОСОБА_2 за отриману від нього послугу по автоперевезенню вантажу.

Відповдіно до висновку за матеріалами ЖЄО ЗПВКП № 7722 від 08 жовтня 2014 року Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України у Дніпропетровській області встановлено факт складення між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 усного договору на перевезення вантажу, вартістю послуги 12915 грн. та відсутність розрахунку за послугу ОСОБА_3

16 жовтня 2014 року ОСОБА_2 на адресу відповідача направив вимогу кредитора про оплату боргу від 15.10.2014 року, в якій просив відповідача у семиденний строк з дня її отримання здійснити оплату отриманих послуг в сумі 12915 грн., яка повернувся з відділення поштового звязку за закінченням встановленого терміну зберігання, про що свідчить поштовий конверт та опис вкладення до цінного листа.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статей 525,526 Цивільного Кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору, вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 639 Цивільного Кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до статті 640 Цивільного Кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до статті 901 Цивільного Кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ч.1 статті 903 Цивільного Кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 916 Цивільного Кодексу України встановлено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Отже фактичні дії сторін підпадають під дію норм статей 11,202,509,627,903,916 Цивільного Кодексу України і свідчать про існування між сторонами відносин з надання послуг перевезення вантажу, в результаті чого у відповідача виникло зобовязання по оплаті наданих співпозивачами послуг, яке не було виконано належним чином.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед співпозивачами відповідачем не надано.

Згідно ч.2 статті 530 Цивільного Кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотка не встановлений договором або законом.

Судом встановлено істотне порушення умов договору з боку відповідача, тому слід стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 також 3 % річних за загальний період прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 270,68 грн. та 6158,13 грн. інфляційних витрат за період з 24.10.2014 року (16.10.2014 р. + 7 днів (ст. 530 ЦК України) по 06.07.2015 року).

Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів оплачений ними при подачі позову судовий збір у розмірі по 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу по 1000 грн. на кожного.

Керуючись ст.ст.11,14,525,526,530,625,627,639-640,901,903,916 ЦК України, ст.ст. 10,11,15,57,60,88,197,212-213-215,224-226 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги автоперевезення вантажу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, рнокпп НОМЕР_3, заборгованість за послуги автоперевезення вантажу в розмірі 12915 грн. 00 коп., інфляційні витрати в розмірі 6158,13 грн., 3% річних в розмірі 270,68 грн., 1000 грн. витрат на правову допомогу, 243,60 грн. судового збору, а всього 20 587 грн. 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, рнокпп НОМЕР_4, витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подачі заяви до Бабушкінського районного суду про його перегляд, протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва