Справа № 428/3162/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 міської ради Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Сєвєродонецького міського суду з цивільним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 міської ради Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа ОСОБА_5, посилаючись на наступне.

27 листопада 2015 року помер батько позивача ОСОБА_6. Після смерті її батька відкрилася спадщина за законом у вигляді ? частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вказана частка в квартирі належала її батькові ОСОБА_6, на підставі рішення апеляційного суду Луганської області від 20 липня 2009 року у цивільній справі № 22ц-2014 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю. Спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_6 є його донька - позивачка ОСОБА_3, а також син померлого ОСОБА_6 ОСОБА_5, який відмовився нотаріально від прийняття спадщини за законом, яка залишилась після померлого ОСОБА_6. Спадщину позивач прийняла шляхом подачі до Першої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, посвідченої віце-консулом Генерального консульства України в Барселоні ОСОБА_7 14.12.2015 року заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6.

Разом із тим, відповідач ОСОБА_2 не визнає права позивачки на спадщину, утримує у себе оригінали правовстановлюючих документів та технічну документацію на квартиру, частка в якій є спадковим майном, чинить перешкоди шляхом заміни дверних замків у вказаній квартирі. Таким чином виник спір про право власності на спадкове майно, в звязку із чим позивачка була змушена звертатися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала позов в частині наявності у позивача прав на отримання у власність 1/2 частки спірної квартири. В частині того, що вона чинила перешкоди позивачу у вступу в право власності позов не визнала, вказала, що до неї досі ніхто не звертався з приводу надання правовстановлюючих документів на квартиру. Просила судові витрати з неї не стягувати, адже вона не чинила позивачу жодних перешкод у реалізації її прав, її ніхто не шукав та не просив надати правовстановлюючі документи на квартиру.

Третя особа ОСОБА_5, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру виданого 04.01.2003 року ОСОБА_4 міською радою, квартира за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Ломоносова 6/16, належить ОСОБА_2.

Згідно із копією рішення апеляційного суду Луганської області від 20.07.2009 року у цивільній справі № 22ц-2014, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю, квартира за адресою: АДРЕСА_2, визнана спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_2.

Згідно із копією свідоцтва про народження серія І-ЕД № 244898, виданого повторно 06.09.2012 року, відділом реєстрація актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_3 народилася 04.10.1975 року, про що складено відповідний запис № 791, батьками є: батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_8.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія ІІІ-ЕД № 261479, виданого 11.06.1982 року Рубіжанським відділом ЗАГС Ворошиловградської (Луганської) області, ОСОБА_9 народився 22.05.1982 року, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 462, батьками є: батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_8.

Згідно із копією свідоцтва про зміну імені серія 1-ЕД № 004474, виданого 26.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 міського управління юстиції в Луганській області, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінив імя на ОСОБА_5, про що зроблено відповідний запис за № 9.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія І-ЕД № 479768, виданого 01.12.2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 міського управління юстиції в Луганській області, ОСОБА_6 помер 27.11.2015 року, про що складено відповідний актовий запис № 2311.

Згідно із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, завіреної віце-консулом Генерального консульства України в Барселоні 14.12.2015 року, ОСОБА_3 заявила про прийняття спадщини після батька ОСОБА_6, який помер 27.11.2015 року.

Згідно із заявою ОСОБА_5, завіреної державним нотаріусом 16.04.2016 року, він заявив про відмову від прийняття спадщини після батька ОСОБА_6, який помер 27.11.2015 року.

26.05.2016 року постановою державного нотаріуса Першої сєверодонецької державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину представнику позивача у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

Відповідач, яка неодноразово повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи, а також ознайомилася з матеріалами справи та підставами предявленого позову (том 1, а.с. 97), не надала до суду оригіналів правовстановлюючих документів на спірну квартиру та не спростувала тверджень представника позивача щодо здійснення нею перешкод у прийнятті спадщини позивачем.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», який був чинним станом на час придбання те перебудови сторонами квартири, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

До суду не було надано жодних доказів, які б свідчили про те, що стосовно розміру часток у спільній сумісній власності на спірну квартиру укладалися будь-які угоди, досягалися домовленості, тощо.

Таким чином судом встановлено, що станом на день смерті ОСОБА_6 він мав право власності на 1/2 частку квартири за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Ломоносова 6/16. Також, суд враховує, що ОСОБА_5, який є сином померлого ОСОБА_6, заявив про відмову від прийняття спадщини після померлого батька, інші особи протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом права власності на 1/2 частку квартири за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Ломоносова 6/16.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд зазначає, що позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1955 грн. 00 коп. Проте зі співвідповідачів суд вважає справедливим та необхідним судові витрати не стягувати, адже в ході судового розгляду судом було зясовано, що цей спір виник виключно внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на 1/2 частину квартири, яка належала померлому ОСОБА_6

В судовому засіданні представник позивача також вказував, що нотаріус не зміг видати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину квартири, адже правовстановлюючі документи не містять часток співвласників та імені померлого ОСОБА_6 Доказів того, що відповідачами, в тому числі ОСОБА_2, вчинялися протиправні чи незаконні дії у спірних правовідносинах до суду надано не було. Також, до суду не було надано доказів того, що ОСОБА_10 до звернення позивача із цим позовом знала про звернення її із заявою про прийняття спадщини та перешкоджала в реалізації спадкових прав позивачу. Отже, стягнення судових витрат з співвідповідачів на користь позивача буде несправедливим та буде суперечити духу Закону, який полягає в тому, що судові витрати відшкодовує лише та особа, яка своїми діями порушила права позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 міської ради Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 27.11.2015 року, право власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 17 листопада 2016 року.

Суддя Д. Б. Баронін