Справа 165/2455/15-ц
Провадження 2/165/167/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Харук Ю.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

встановив:

06 жовтня 2015 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування квартирою № 3 в будинку № 14, що по вул. Миру в сел. Жовтневому м. Нововолинська Волинської області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 міста Нововолинська. Зазначає, що у вказаній квартирі крім неї, двох синів сторін, один з яких малолітній, та її теперішнього чоловіка ОСОБА_6, по даний час зареєстрований відповідач, з яким вона розірвала шлюб 02 жовтня 2012 року. Вказує, що після розірвання щлюбу відповідач добровільно покинув спірну квартиру, не є її співвласником, і понад трьох років без поважних причин не проживає там. ОСОБА_5 постійно проживає у квартирі матері ОСОБА_7 за адресою селище Жовтневе, вулиця Шахтарська 6/15, співвласником якої він є. Реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує права позивача, як одноособового власника квартири, а добровільно знятися з реєстрації ОСОБА_3 не бажає, то за захистом свого права позивач звернулася до суду. Просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою № 3 в будинку № 14, що по вул. Миру в сел. Жовтневому м. Нововолинська Волинської області.

Заочним рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 08 грудня 2015 року позов задоволено та визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловою квартирою номер три в будинку номер чотирнадцять по вулиці Миру в селищі Жовтневе міста Нововолинська Волинської області.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 20 січня 2016 року вищезазначене заочне рішення за заявою відповідача скасовано і справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали в повному обсязі з наведених в позові підстав, просили їх задоволити. Позивач наголосила, що ніколи не чинила перешкод відповідачу у користуванні квартирою, яку він добровільно залишив після розірвання шлюбу між сторонами, тобто в жовтні 2012 року. З цього часу ОСОБА_3 ніколи не висловлював бажання вселитися в її квартиру, чи іншим способом поновити право користування житлом. Витрати по оплаті за житло несе вона, як єдиний власник. В квартирі, зареєстровані і проживають сини сторін, один з яких малолітній та чоловік позивача ОСОБА_6 Вказує, що відповідач без поважних причин не проживає у квартирі понад три роки, а тому втратив право на користування цим житлом.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали. Вказують, що відповідач був позбавлений можливості проживати за місцем реєстрації, оскільки у квартиру до позивача вселився її теперішній чоловік, а станом на листопад місяць 2012 року співмешканець ОСОБА_6 Стверджують, що позивач змінила серцевину замка вхідних дверей квартири, а восени 2015 року взагалі змінила вхідні двері до спірного житла. Вважають, що такі дії ОСОБА_1 свідчать про поважність причин тривалого не проживання ОСОБА_3 у квартирі за місцем реєстрації. Просять у задоволенні позову відмовити. В тому числі наголошують на неправильному застосуванні норми матеріального права позивачем при зверненні до суду.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 його представника ОСОБА_4, допитавши свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_14, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає задоволенню.

Згідно положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з дослідженої в суді копії свідоцтва про право власності на квартиру (а.с. 4), спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_15 та ОСОБА_5

З дослідженої в суді копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 5), ОСОБА_5 є спадкоємцем 1/2 частини даної квартири після ОСОБА_15, яка померла 02 березня 2006 року.

Як вбачається з довідки ОСББ "Магнолія" (а.с.14), копії будинкової книги (а.с. 6-13) у квартирі № 3, яка знаходиться по вул. Миру, 14 в сел. Жовтневому м. Нововолинська зареєстрований відповідач ОСОБА_3

Крім відповідача за вказаною адресою, згідно довідки від 21.08.2014 року (а.с.96) зареєстрований син сторін ОСОБА_11 -ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 та співмешканець ОСОБА_6

Цю обставину, що відповідач ОСОБА_3 понад три роки не проживає по місцю реєстрації, підтверджено комісійним актом від 02.10.2015 року, складеним представниками ОСББ «Магнолія». (а.с. 17)

Допитані в суді свідки ОСОБА_11, що є сином сторін, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_12 сусіди, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3, підтвердили, що до розірвання шлюбу відповідач проживав у квартирі № 3 вказаного будинку, а після розірвання шлюбу ОСОБА_3 в квартирі не проживає. Випадки, які б свідчили про бажання відповідача вселитися у спірну квартиру, їм не відомі. Свідок ОСОБА_3 підтвердив, що у квартирі під час проведення ремонту, в кінці 2015 року встановлені нові металічні двері. При цьому зазначив, що ОСОБА_3 не виявляв бажання отримати ключ від цих дверей. Ніхто йому не чинив перешкод в користуванні житлом за місцем реєстрації.

Допитана в суді як свідок ОСОБА_7 підтвердила, що син ОСОБА_3 проживає у її квартирі, зазначивши що позивач його вигнала. При цьому свідок показала, що позивач після розірвання шлюбу з ОСОБА_3, неодноразово запрошувала його в квартиру прийняти ванну. Однак цього він повертався назад до матері. Конкретних фактів чинення позивачем перешкод в користуванні відповідачем спірною квартирою починаючи з жовтня 2012 року, свідок ОСОБА_7, не повідомила.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_17, ОСОБА_13 показали, що до розірвання шлюбу відповідач проживав у квартирі позивача. Після цього сторони проживають окремо, відповідач живе у квартирі своєї матері. Обставини за яких відповідач залишив спірне житло, їм невідомі, як не відомі факти, які б свідчили про бажання ОСОБА_3 вселитися у квартиру по місцю реєстрації.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З наданих позивачем належних доказів, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 починаючи з жовтня 2012 року без поважних причин не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4 міста Нововолинська.

Твердження представника відповідача адвоката ОСОБА_4 про існування перешкод в користуванні відповідачем спірним житлом, зокрема вселення позивачем у належну їй на праві власності квартиру співмешканця ОСОБА_6, спростовані дослідженими в суді належними доказами. Відповідачем, всупереч ст.60 ЦПК України, не надано суду жодних доказів на підтвердження вищевказаних заперечень на позов.

Як встановлено судом, за період не проживання в квартирі по місцю реєстрації, відповідач не звертався із відповідними заявами повідомленнями про існування перешкод у користуванні квартирою № 3 в будинку № 14 по вулиці Миру селища Жовтневе, а також протягом трьох років після розірвання шлюбу, не скористався правом захисту порушеного права в судовому порядку.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3, без поважних причин понад один рік не проживає у спірній квартирі № 3, яка знаходиться по вул. Миру, 14 в сел. Жовтневому м. Нововолинська Волинської області, а тому у відповідності до статті 405 ЦК України, вважається таким що втратив право на користування цим житлом.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст. 16, ст.391,ст.405 ЦК України, - суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловою квартирою номер три в будинку номер чотирнадцять по вулиці Миру в селищі Жовтневе міста Нововолинська Волинської області.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем, оскільки відповідач ОСОБА_3, як інвалід ІІ групи, згідно статті пятої Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук