АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

16 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Мараєвої Н.Є.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополус Біосайнсес» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані дні відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, коштів за участь у ремонті складського приміщення, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року,

встановила:

15.12.2014 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 07.04.2016 р., просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополус Біосайнсес» (далі - ТОВ «Акрополус Біосайнсес») заборгованість по заробітній платі в сумі 3 207,37 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 77 434,50 грн., 7700 грн. за участь в ремонті складського приміщення, 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона працювала у відповідача на посаді фармацевта. При звільненні з роботи відповідач не провів з нею повний розрахунок. Оскільки з квітня по травень 2013 року вона брала участь в ремонті складського приміщення аптеки, відповідач заборгував їй за виконання вказаних робіт 7 700 грн. У зв'язку з невиплатою заробітної плати, неможливістю влаштуватись на нову роботу вона також зазнала моральних страждань.

11.02.2015 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення розмір у позовних вимог від 07.04.2016 р., просила стягнути з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» заборгованість по заробітній платі в сумі 2 155,87 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 36 738 грн., 5700 грн. за участь в ремонті складського приміщення, компенсацію за невикористані дні відпустки - 1300 грн., 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що працювала в ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на посаді санітарки. На час звільнення відповідач не провів з нею повний розрахунок. Оскільки вона з квітня по травень 2013 року місяць брала участь в ремонті складського приміщення аптеки, відповідач заборгував їй 7 700 грн. У зв'язку з невиплатою заробітної плати, неможливістю влаштуватись на нову роботу вона також зазнала моральних страждань.

11.02. 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення розмір у позовних вимог від 07.04.2016 р., просила стягнути з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» заборгованість по заробітній платі в сумі 1766,62 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 36 738 грн., 5700 грн. за участь в ремонту складського приміщення, 1300 грн. компенсації за дні невикористаної відпустки, 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона працювала в ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на посаді санітарки аптечного складу. На час звільнення з роботи відповідач не провів з нею повний розрахунок. Оскільки вона з квітня по травень 2013 року брала участь в ремонті складського приміщення, відповідач заборгував їй 5 700 грн. У зв'язку з невиплатою заробітної плати, неможливістю влаштуватись на нову роботу вона також зазнала моральних страждань.

Ухвалами Солом'янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року та від 04 червня 2015 року вказані позови об'єднані в одне провадження (а.с.68, 110 т.1).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року вказані позови задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_1 заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 1 766,62 грн. та компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 1300 грн., а всього 3 066, 62 грн.

Стягнуто з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_3 заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 3207,37 грн.

Стягнуто з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_2 заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 2 155,87 грн. та компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 1300 грн., а всього 3455,87 грн.

Стягнуто з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» в дохід держави судовий збір в сумі 3654 грн.

В решті позову відмовлено.

Рішення в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення вказаних позовів в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_3, ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник ТОВ «Акрополус Біосайнсес» - Лефор Г.І. просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02.09.2010 р. працювала у відповідача на посаді санітарки аптечного складу.

Наказом №74-к від 27.09.2013 р. ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за угодою сторін, ст.36 КЗпП України. За період роботи з 01.09.2013 р. по 27.09.2013 р. наказано виплатити грошову компенсацію за 22 календарних дні невикористаної відпустки (а.с.20 т.1). В день звільнення з ОСОБА_1 не було проведено повного розрахунку.

Згідно довідки ТОВ «Акрополус Біосайнсес» від 24.10.2015 р. №21-10/2015 заборгованість відповідача по заробітній платі перед ОСОБА_1 становить 1 766, 62 грн. (а.с.227 т.1).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 01.10.2010 р. працювала у відповідача на посаді фармацевт, 01.03.2012 р. - переведена на посаду фармацевт аптечного складу.

Наказом №74-к від 27.09.2013 р. ОСОБА_3 звільнено з займаної посади за угодою сторін, ст.36 КЗпП України. В день звільнення з ОСОБА_3 не було проведено повного розрахунку.

Згідно довідки ТОВ «Акрополус Біосайнсес» від 24.10.2015 р. №21-10/2015-3 заборгованість відповідача по заробітній платі перед ОСОБА_3 становить 3207,37 грн. (а.с.225 т.1).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 01.10.2010 р. працювала у відповідача на посаді санітарки, 01.03.2012 р. - переведена на посаду санітарки аптечного складу.

Наказом №74-к від 27.09.2013 р. ОСОБА_2 звільнено з займаної посади за угодою сторін, ст.36 КЗпП України. Наказано виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за 20 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки за період роботи з 01.10.2010 р. по 27.09.2013 р. В день звільнення з ОСОБА_2 не було проведено повного розрахунку.

Згідно довідки ТОВ «Акрополус Біосайнсес» від 24.10.2015 р. №21-10/2015-1 заборгованість відповідача по заробітній платі перед ОСОБА_2 становить 2155,87 грн. (а.с.226 т.1).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення на користь позивачів заборгованості по заробітній платі та компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки в розмірі заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі статей 47, 116 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний розрахуватися з працівниками у визначені законом строки, сплативши працівникові в день звільнення всі належні суми.

Судове рішення в частині задоволення позову про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за дні невикористаної відпустки сторони не оскаржують.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивачів середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що непроведення відповідачем належного розрахунку було обумовлено об'єктивними обставинами, а саме вилученням під час обшуку ГСУ СБУ документів первинного бухгалтерського обліку, печатки, припиненням господарської діяльності з оптової торгівлі лікарськими засобами.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції.

За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст.ст. 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за ст. 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, спір про розмір належних звільненим працівникам сум був відсутній, вимоги про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Заперечуючи свою вину у непроведенні належного розрахунку при звільненні позивачів 27.09.2013 року, представник відповідача посилалась на ті підстави, що 01.03.2013 р. ГСУ СБ України у кримінальному провадженні на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2013 р. було проведено обшук у службових приміщеннях відповідача. У ході обшуку були виявлені та вилучені жорсткі диски, сервери, системні блоки тощо, а також документи первинного бухгалтерського обліку, печатки, що унеможливило подальше провадження господарської діяльності з оптової торгівлі лікарськими засобами.

Разом з тим, відповідачем не надано жодного доказу, що станом на 27.09.2013 р. (день звільнення позивачів з роботи) у відповідача існували обставини, які виключали його вину у не проведенні з позивачами відповідного розрахунку.

Як вбачається з довідки ПАТ «НЕОС БАНК» від 02.11.2015 р. №0605/1-05/1822, в період з 18.02.2013 р. по 17.09. 2013 р., на підставі наданих ТОВ «Акрополус Біосайнсес» у встановленому договором порядку зарплатних відомостей, на відповідні карткові рахунки позивачів періодично зараховувались суми заробітної плати за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2013 р. (а.с. 228 -236 т.1).

Відсутність грошових коштів на рахунках відповідача в ПАТ «Банк Фамільний» станом на 06.11.2015 р., в ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 05.11.2015 р., а також залишок грошових коштів на поточному рахунку в ПАТ «Неос Банк» станом на 05.11.2015 р. в сумі 2000 грн., не виключає відповідальності роботодавця у затримці розрахунку (а.с.11 -15 т.1).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі №6-195 цс14, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу. Суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку на засадах співмірності тільки в разі одночасного вирішення вимог про стягнення належних при звільненні сум за умови часткового задоволення цих вимог. Оскільки у справі, яка переглядається, вимоги позивача щодо розміру належних йому при звільненні сум судом задоволені в повному обсязі, то й підстав для застосування принципу співмірності та зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні в суду не було.

Враховуючи ту обставину, що в даній справі непроведення з позивачами розрахунку не було пов'язано зі спором про розмір належних до виплати сум на день їх звільнення, вказані вимоги були задоволені судом в повному обсязі, а також враховуючи обставини, за яких було встановлено наявність заборгованості, невчинення відповідачем жодної дії з метою її погашення з вересня 2013 року до часу розгляду справи в суді, колегія суддів дійшла висновку про те, що зменшення розміру відшкодування заробітку за час затримки розрахунку з урахуванням принципу співмірності не буде відповідати вимогам закону та принципу справедливості.

Оскільки неправильне застосування судом першої інстанції зазначених норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

При визначенні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку колегія суддів враховує механізм здійснення відповідного розрахунку, який визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. №100.

Під час проведення розрахунку суд використовує формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивачів виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата.

Так, середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 становить 124,55 грн. ( 2740 грн. + 2740 грн. / 44 роб. дні). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.09.2013 р. по 07.04.2016 р. становить 79 089,25 грн. ( 635 роб. дні х 124,55 грн.).

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 60,01 грн. (1402,22 грн. + 1238, 09 грн. / 44 роб. дні). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.09.2013 р. по 07.04.2016 р. становить 38 106,35 грн. ( 635 роб. дні х 60,01 грн.).

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 61,81 грн. (1300 грн. + 1419,50 грн. / 44 роб. дні). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.09.2013 р. по 07.04.2016 р. становить 39 249,35 грн. ( 635 роб. дні х 61,81 грн.).

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду щодо недоведеності позовних вимог в частині заподіяння позивачам моральної шкоди.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи ту обставину, що внаслідок непроведення належного розрахунку при звільненні позивачі зазнали моральних втрат у вигляді моральних страждань внаслідок порушення своїх трудових прав, які вимагали від них додаткових зусиль для організації свого життя, а також тривалість таких страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачів по 1000 грн. кожному на відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, відмова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення компенсації за проведений позивачами ремонт в приміщенні аптечного складу є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги висновки суду у вказаній частині не спростовують.

За наслідками ухвалення нового рішення колегія суддів розподіляє судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

З відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 5024, 34 грн., виходячи з такого розрахунку: по вимогам ОСОБА_3 - 2239, 78 грн. ( 822,96 грн. + 905,26 грн.) + (немайнові вимоги 243,60 грн. +267,96 грн.); по вимогам ОСОБА_2 - 1384,36 грн. (415,62 грн. + 457,18 грн.) + (немайнові вимоги 243,60 грн. +267,96 грн.); по вимогам ОСОБА_1 - 1400,20 грн. (423,16 грн. + 465,48 грн.) + (немайнові вимоги 243,60 грн. +267,96 грн.).

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

Вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодуванні моральної шкоди скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28.09.2013 р. по 07.04.2016 р. у розмірі 39 249,35 грн. (сума зазначена без урахування податків та обов'язкових платежів) та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28.09.2013 р. по 07.04.2016 р. у розмірі 79 089,25 грн. (сума зазначена без урахування податків та обов'язкових платежів) та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополус Біосайнсес» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28.09.2013 р. по 07.04.2016 р. у розмірі 38 106,35 грн. (сума зазначена без урахування податків та обов'язкових платежів) та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акропулос Біосайнсес» в дохід держави судовий збір в сумі 5 024,34 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/8161/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Бобровник О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.