Солом'янський районний суд м. києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2016 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача 23 176,98 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 14 616,00 грн. - моральної шкоди, спричиненої під час дорожньо-транпортної пригоди, вирішити питання про судові витрати, стягнути як судовий збір, так і витрати на оплату послуг адвоката.

В обгрунтування своїх вимог позивач з урахуванням свого представника в судовому засіданні посилається на наступне.

Так, 15.07.2014 о 14 годині 30 хвилин по вулиці Київській, 68 в місті Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_1.

Постановою Солом?янського районного суду м. Києва від 06.08.2014 року відповідача - ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, як водія транспортного засобу «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_2.

Представник позивача стверджує, що загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 75 840,00 грн., посилаючись на рахунки СТО. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована ПрАТ «СК «Еталон» і позивачу страховою компанією було виплачено страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь залишок від цієї суми в сумі - 23 176,98 грн.

Крім того, представник позивача зазначала, що безпосередньо діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягала у негативних наслідках до яких вона, зокрема, відносить нервовий стрес, який вона пережила в результаті наїзду транспортного засобу відповідача, оскільки в цей час перебувала за кермом свого автомобіля, а також втратою значного часу пов?язаного з пошуком грошових коштів на відновлення власного транспортного засобу і відмовою відповідача відшкодувати збитки в добровільному порядку (а.с.7-10)

Представник відповідача в судовому засіданні категорично заперечувала проти позову, акцентувала увагу суду на тому, що позивач не довела суду, що вона зазнала моральної шкоди, не обгрунтувала чому такий тривалий час не зверталася із будь-якими претензіями до відповідача, остання взагалі про них (такі претензії не знала). Крім того, акцентувала увагу суду на ту обставину, що в момент ДТП за кермом автомобіля «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_1, який належить позивачу, сама позивач не перебувала, ним керувала ОСОБА_5, відтак незрозуміло яку саме шкоду моральну саме від дій відповідача зазначала позивач в момент ДТП?

Щодо суми матеріальної шкоди, то вважала, що зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача станом на момент ДТП була застрахована і саме страхова компанія виплатила в межах ліміту суму страхового відшкодування, то претензій до відповідача і в цій частині є такими, що задоволенню не підлягають.

Жодних розрахунків документально підтверджених витрат на правову допомогу позивачем також вважала не надано, а представник позивача вказаний у позові, діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, належним же підтвердженням повноважень адвоката є договір, а тому позовні вимоги в цій частині також, на її думку, не підлягають задоволенню.

На цій підставі просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судовим розглядом встановлено та не оспорюється сторонами, що 15 липня 2014 року по вулиці Київській, 68 в місті Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_1, та «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Солом?янського районного суду міста Києва від 06.08.2014 року ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 11)

Як вбачається з довідки про дорожньо-транспортну пригоду №81382705, видану Міністерством внутрішніх справ України, учасниками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.07.2014 року були транспортний засіб «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, власником якого є ОСОБА_3, та «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який належить ОСОБА_4 (а.с. 80)

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що під час ДТП позивач за кермом свого автомобіля не перебувала, відтак суд погоджується із доводами представника відповідача в тій частині, що таким чином неможна стверджувати про те, що діями відповідача безпосередньо позивачу в момент ДТП спричинені страждання.

В судовому засіданні сторони підтвердили, що транспортний засіб відповідача «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_2, був застрахований на підставі полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5270993 від 08.10.2013 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон». На підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку ТОВ ЕАК «Довіра» № 9250/1 від 19.01.2015 року, заяви позивача та матеріалів страхової справи страховою компанією було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 50 000,00 грн., оскільки вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становила 52 365,98 грн., а ліміт відповідальності за договором (полісом) складав 50 000,00 грн. Ці кошти були перераховані страховою компанією на рахунок станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_6 (а.с. 76)

Будь-яких претензій до даної оцінки сам позивач не пред`являв ні тожі страховій компанії, ні на даний час в судовому засіданні відповідачу.

В той же час судом в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було роз`яснено представнику позивача право звернутися до суду із клопотанням про призначення у справі відповідної екпсретизи, проте таких клопотань від представника позивача не поступило. Також представник позивача не заявляв клопотань про витребування будь-яких додаткових доказів.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування і була здійснена страховиком на підставі звіту про оцінку з визначення вартості відновлювального ремонту в порядку, визначеному вказаним Законом. А сам порядок проведення встановлений на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092. Зокрема п. 2.4 встановлено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки)визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості)

Будь-яких доказів того, що позивач відремонтувала свій автомобіль ні сама позивач, ні її представник суду не представили, відтак підств стверджувати про те, що з відповідача слід стягнути додаткові кошти на відновлювальний ремонт, який не проводився, немає.

З рахунку № СЧ 66 від 26.12.2014 року до Наряд-заказу № НЗ 279 від 25.12.2014 року «Refit Service», виданого ФОП ОСОБА_6 вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 75 840,00 грн. (а.с. 12-13)

Проте, враховуючи, що розрахунок ФОП ОСОБА_6 вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача визначений без урахування фізичного зносу, він не може бути прийнятий судом, як допустимий та належний доказ підтвердження тієї суми, яка підлягає стягненню з відпрвідача на користь позивача як відшкодування спричиненої шкоди під час ДТП. Цей рахунок не є документом, який взагалі може свідчити про оцінку завданої шкоди при ДТП.

Суд звертає увагу сторін на те, що надана представником відповідача довідка №81329374 про дорожньо-транспортну пригоду, видана Міністерством внутрішніх справ України, згідно якої 25.07.2012 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 78), де зазначено, що даний автомобіль отримав пошкодження задньої центральної частини, не може бути залишена поза увагою суду. Однак, її врахування як належного доказу по справі видається неможливим, оскільки при проведенні оцінки завданих автомобілю збитків дана інформація була невідома страховій компанії та компанії, яка проводила оцінку (як з боку позивача, так і з боку відповідача), а для визначення розміру пошкоджень транспортного засобу в двох різних дорожньо-транспортних пригодах потребує спеціальних знань, належної документації, зокрема кольорових фотознімків пошкоджень автомобіля в двох різних випадках.

Знов-таки будь-яких клопотань вже представник відповідача суду також з цього приводу не заявляла.

Суд акцентує увагу сторін на тому, що визначена ПрАТ «СК «Еталон» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_1, самим позивачем не оскаржувалась, звіт на підставі якого було здійснено розрахунок вартості відповідає вимогам чинного законодавства України на сьогоднішній день в частині визначення суми не спростований, а тому саме його слід брати до уваги при визначені розміру матеріальних збитків, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вище викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню згідно ст.1194 ЦК України сума матеріального збитку в розмірі 2 365,98 грн. (50 000,00 грн. (ліміт відповідальності страховика) - 52 365,98 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу позивача))

Також суд вважає за необхідне зауважити, що з відповідача на користь позивача може бути стягнута сума ПДВ, якщо позивач надасть відповідні підтвердження його оплати і звернеться з такими вимогами до суду, так само і втрата товарної вартості.

Щодо стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне.

Пунктом 3 частини 2 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. (частина 3 статті 23 ЦК України)

Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження психологічних проблем, які мали місце в результаті отриманих її автомобілем пошкоджень, посилання позивача про перебування за кермом власного автомобіля під час здійснення відповідачем наїзду спростовуються матеріалами справи і наявними доказами, зокрема що в судовому засіданні встановлено, що за кермом транспортного засобу «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_1, перебувалаОСОБА_5, а не позивач, сума страхового відшкодування в розмірі ліміту відповідальності (50 000,00 грн.) була перерахована страховою компанією на рахунок станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_6, дорожньо-транспортна пригода мала місце 15.07.2014 року, до суду позивач звернулась лише 04.01.2016 року, і будь-яких підтверджень щодо звернення позивача з вимогами про добровільне відшкодування відповідачем завданої шкоди, відмова від яких завдала позивачу моральних страждань також суду не надані. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_4 завданої моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Щодо витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність")

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В матеріалах справи міститься договір про юридичне обслуговування від 25.11.2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Остапенко, Мармиш та партнери» в особі директора ОСОБА_8 та ОСОБА_3. (а.с. 15-18), та акт приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання юридичних послуг від 25.11.2015 року від 04.12.2015 року (а.с. 19), який містить перелік наданих позивачу юридичних послуг із зазначенням часового проміжку та вартості послуг.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Представник позивача ОСОБА_1 діє від імені позивача ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 07.12.2015 року, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 26)

Однак, в судовому засіданні на запитання суду щодо надання представником позивача доказів на підтвердження факту перебування у трудових відносинах з ТОВ Юридична фірма «Остапенко, Мармиш та партнери» і повноважень у здійсненні представництва позивача в якості співробітника даної фірми, представник повідомила, що не може підтвердити даний факт. На запитання суду щодо підтвердження представником позивача факту, що вона є фахівцем у галузі права, остання повідомила, що не може надати суду підтверджуючих документів. Крім того, на запитання суду хто така «Шульга Ольга Володимирівна», яке відношення вона має до даної справи і з чим пов?язаний запит про її сімейний стан, в рамках розгляду справи про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, представник позивача не змогла пояснити. Так само не обгрунтовано, чому в розрахунок закладена необхідність ознайомлення із матеріалами певної справи про адміністративне правопорушення, і чи дійсно такі дії були виконані, та найголовніше, чи дійсно ці кошти позивачем були перераховані, яке вони мають значення для цієї справи.

Оскільки, наданий акт прийому-передачі за своєю суттю та змістом, не містить розрахунку передбаченого положеннями ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а будь-яких доказів, що представник позивача є адвокатом або фахівцем у галузі права не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційно до частини задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 30, 57-60, 61, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 365 (дві тисячі триста шістдесят п?ять) грн. 98 коп. матеріальної шкоди та 236 (двісті тридцять шість) грн. 60 коп. судового збору.

В решті позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.С. Кицюк