Провадження № 22-ц/779/1266/2016
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Соколовського В.М., Василишин Л.В.

за участю секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та зобовязання повернути кошти за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_3І, Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, уточнивши її в подальшому, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та зобовязання повернути кошти.

Справа судами слухалася неодноразово.

Останньою ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16 березня 2016 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №2-617/2009, виданий Івано-Франківським міським судом 19 листопада 2010 року на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 2 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки, стягнення аліментів за минулий час, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

На вказану ухвалу в частині задоволення заяви ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що місцевим судом належним чином не досліджено докази та відповідно не дано їм правової оцінки. Так, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. При цьому в резолютивній частині вказаної ухвали було зазначено, що вона не підлягає оскарженню. Відтак, у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, така апеляційна скарга повертається заявнику, а ухвала набирає законної сили.

Також вказує на помилковий висновок суду щодо невідповідності виконавчого листа №2-617/09 від 19 листопада 2010 року нормам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 369 ЦПК України. При цьому судом не враховано попередні ухвали суду щодо розяснення змісту виконавчого листа, в яких зазначено, які дії необхідно вчинити державному виконавцю. Не вжито судом заходів щодо виконання своєї ж ухвали від 14 вересня 2015 року про витребування матеріалів виконавчого провадження. Необґрунтованим є і посилання суду на додаткове рішення від 09.07.2008 року, яке скасоване апеляційним судом та відповідно не набрало законної сили.

Поза увагою суду залишена і та обставина, що заявником не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про існування обставин, з настанням яких суд зобовязаний визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. У матеріалах справи відсутня належним чином оформлена копія виконавчого листа №2-2176 від 21.04.2005 року. Не взято судом до уваги і того, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 26 квітня 2010 року відмовлено у задоволенні заяви про відкликання виконавчого листа. Аналогічно як і відповідь Івано-Франківського ОДОСП про те, що виконавчий лист по місцю роботи боржника на виконанні не перебуває.

З цих підстав просила ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_2, представник Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає розглядові справи в їх відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий лист не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України, не містить переліку дій, які необхідно вчинити, вказаний виконавчий лист помилково містить тільки назву справи, в ньому відсутній висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Частиною другою ст. 369 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для цього зазначені у ч. 4 ст. 369 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо:

а) його було видано помилково;

б) якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

в) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2005 році ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом, уточнивши його в подальшому, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки, стягнення аліментів за минулий час, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та моральної шкоди ( т.1 а.с.1-2, 24-25).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2005 року задоволено клопотання позивача та постановлено тимчасово стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/2 частини одержуваної ним пенсії за вислугу років в УМВС України в Івано-Франківській області на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 10 лютого 20105 року до вирішення справи по суті (т.1 а.с.39).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 квітня 2008 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3І аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 від усіх видів доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з часу подання позову до суду 10 лютого 2005 року до досягнення дочкою повноліття із зарахуванням аліментних платежів, оплачених за ухвалою суду від 20 квітня 2005 року по даній справі. В решті вимог позову відмовлено (т.2 а.с.38-39).

На день постановлення цього рішення дочка сторін ОСОБА_4 досягнула повноліття.

В подальшому 2 квітня 2009 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області винесено додаткове рішення, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2010 року, яким доповнено рішення від 21 квітня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 3/4 усіх видів доходів з січня 2000 року до досягнення дочкою 23 років, стягнення аліментів за минулий час в сумі 10 000 грн від ведення підсобного господарства, 37 801,51 грн неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, 50 000,00 грн моральної шкоди. Зокрема, зазначено - в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання дочки в розмірі 3/4 усіх видів доходів, починаючи з січня 2000 року до повноліття, та вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3/4 з усіх видів доходів, починаючи з повноліття до досягнення нею 23 річного віку, відмовлено (т.2 а.с.167-168, 248-251).

Зясовано, що на підставі цього додаткового рішення Івано-Франківським міським судом 19 листопада 2010 року видано виконавчий лист №2-617/2009. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 23 серпня 2013 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання цього виконавчого листа (т.3 а.с.205).

За загальним правилом у примусовому порядку державним виконавцем виконуються рішення суду в цивільних справах, якими задоволені позовні вимоги про присудження боржника до виконання певних дій (про присудження майна, грошових коштів, відібрання дитини, поновлення на роботі, виселення, вселення, примусовий обмін жилого приміщення, тощо). Рішення про відмову в позовах не потребують примусового виконання.

Вимоги до виконавчого документа встановлені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, у виконавчому документі, який видається судом, мають бути зазначені: назва і дата видачі документа, найменування суду, який видав документ, прізвище та ініціали посадової особи, що його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб); індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк предявлення виконавчого документа до виконання.

Разом з тим, як вбачається із змісту виконавчого листа № 2-617/2009 в ньому зазначено лише абзац другий резолютивної частини додаткового рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2009 року, а саме: «доповнити рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, 20.09.1988 р.н, у розмірі 3/4 з усіх видів доходів з січня 2000 року до досягнення дочкою 23 років, стягнення аліментів за минулий час в сумі 10 000 грн від ведення підсобного господарства, 37 801,51 грн неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, 50 000 грн моральної шкоди від 21.04.2008 року», тобто викладено назву справи, в якій ухвалено рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2008 року (т. 3 а.с. 186, 204).

Водночас, в цьому виконавчому листі відсутня резолютивна частина рішення Івано-Франківського міського суду від 21 квітня 2008 року щодо задоволення позову та стягнення аліментів, відповідно як і резолютивна частина додаткового рішення від 2 квітня 2009 року про відмову в задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 - про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, 20.09.1988 р.н, у розмірі 3/4 з усіх видів доходів з січня 2000 року до досягнення дочкою 23 років, стягнення аліментів за минулий час в сумі 10 000 грн від ведення підсобного господарства, 37 801,51 грн неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, 50 000 грн моральної шкоди.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного переконання, що виконавчий лист №2-617/2009, виданий Івано-Франківським міським судом 19 листопада 2010 року на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 2 квітня 2009 року, не містить переліку дій, які необхідно вчинити, в ньому помилково зазначено тільки назву справи, та, натомість, не зазначено висновок щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 Відтак, такий виконавчий лист не відповідає вимогам ЦПК України, що дає правові підстави суду для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Посилання апелянта щодо неможливості оскарження ухвали Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не заслуговує на увагу.

Вказана ухвала не є предметом оскарження в даній справі. Крім того, відповідно до п. 28-1 ч.1 ст.293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Неспроможними є і доводи апелянта щодо не вжиття судом заходів на виконання ухвали про витребування матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається із матеріалів справи саме на виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 14 вересня 2015 року Відділом державної виконавчої служби направлено матеріали виконавчого провадження ВП №39468662 від 23.08.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментних платежів. Такі оглянуті судом та долучені до матеріалів справи, їм дано вірну правову оцінку (т.4 а.с.167-172).

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала постановлена судом з дотриманням вимог процесуального права. Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

В іншій частині ухвала сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст. ст. 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_5