Провадження № 4-с/761/53/2016
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маліновської В.М.,

при секретарі Кріт І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання рішення державного виконавця Смілянського відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Валової І.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірним, скасування постанови та зобов'язання поновити виконавче провадження, боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року представник стягувача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Куц А.П. (Стягувач, Скаржник, Банк, ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа державного виконавця Смілянського відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Валової І.В. винесену по виконавчому провадженню № 46986486, боржник: ОСОБА_2 (Боржник).

Скаргу обґрунтовано тим, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва у Смілянському відділі державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 46986489 щодо виконання судового наказу по справі № 2н-4041/08 від 22.06.2010р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в сумі 5 010,94 грн. 20.10.2015р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до ст. 47 ч. 1 п. 2, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Банк не погоджується із вищезазначеною постановою, вважає її незаконною, такою, що порушує його права, як стягувача, оскільки державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обов'язків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника. Окрім того, скаржник зазначив, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.10.2015р. в порушення ч. 1 ст. 31 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» була отримана банком лише 06.11.2015р., а тому Банком не пропущено строк для подання скарги на відповідну постанову.

Ухвалою суду від 07.12.2015р. після усунення недоліків скарги стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк», заінтересовані особи: державний виконавець Смілянського відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Валова І.В., боржник ОСОБА_2, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с.18).

Представник скаржника в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання, в якому просив провести розгляд скарги за його відсутності (а.с.30).

Смілянський відділ державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції свого представника в судове засідання не направив, надіслав на адресу суду заперечення на скаргу (а.с.28), в яких зазначено, що державним виконавцем Валовою І.В. встановлено, що під час розшуку майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу, майна чи коштів у боржника не виявлено. Виконавчий документ неодноразово подавався до відділу державної виконавчої служби, майновий стан боржниці перевірявся неодноразово. Постанова про повернення виконавчого документа стягувача прийнята державним виконавцем у відповідності до чинного законодавства України.

Боржник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на строки розгляду скарги передбачені ст. 386 Цивільним процесуальним кодексом України, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності осіб, які не з'явились, за наявними в матеріалах справи доказами, прийшовши до висновку, що скаржником не пропущено строку на оскарження дій та рішень державного виконавця, оскільки як вбачається з супровідного листа від 30.10.2015р. № 9-2-36/5468 постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.10.2015р. була отримана скаржником лише 06.11.2015р. за вх. № 5730.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 вересня 2009 року Шевченківським районним судом м.Києва видано судовий наказ у справі № 2н-4041/08 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 4 955,44 грн., судовий збір в розмірі 25,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., а всього 5 010,94 грн.

20.10.2015 року державним виконавцем Валовою І.В. Смілянського районного відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Вказана постанова державного виконавця винесена в зв'язку з тим, що майна належного боржнику, що підлягає опису та арешту не виявлено, виконавчий документ підлягає поверненню без виконання.

Копію вказаної постанови отримано Стягувачем 06.11.2015р., що підтверджується вхідним штампом ПАТ «ВіЕйБі Банк» на супровідному листі ВДВС від 30.10.2015р. № 9-2-36/5468 (а.с.4), доказів зворотного матеріали справи не містять.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Положеннями ч 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, державний виконавець: - здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; - надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; - розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; - заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; - роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як вбачається з копії судового наказу Шевченківського районного суду м.Києва від 14.09.2009р., він набрав законної сили 27.10.2009р., і неодноразово пред'являвся до виконання, він і раніше повертався державним виконавцем без виконання у зв'язку з неможливістю виконання.

Будь-яких доказів того, що у боржника наявне майно чи доходи, на які може бути звернуто стягнення, до скарги не долучено.

При цьому з тексту постанови державного виконавця від 20.10.2015р. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.10.2015р. вбачається, що майна, належного боржнику, що підлягає опису та арешту не виявлено. В запереченнях Смілянського відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції, які надійшли до суду, також акцентовано увагу на тому, що майновий стан боржниці перевірявся неодноразово, здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, оскільки в судовому засіданні встановлено, що у боржника - ОСОБА_2 відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, водночас державним виконавцем були здійснені заходи щодо розшуку такого майна, які виявилися безрезультатними, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки, встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні їм докази підтверджують те, що рішення державного виконавця Валової І.В. Смілянського районного відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції під час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві є правомірним та відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження". Окрім того, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду матеріали справи, не містять.

На підставі ст. 124 Конституції України, ст. ст. 2, 6, 11, 17, 47 Закону України "Про виконавче провадження", п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-210, 383, 386, 387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання рішення державного виконавця Смілянського відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Валової І.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірним, скасування постанови та зобов'язання поновити виконавче провадження, боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення вищезазначених строків, або після перегляду справи в апеляційному порядку, якщо ухвалу суду не скасовано.

Суддя