Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 332/2688/15-ц Головуючий у 1 інстанції Марченко Н.В.
Номер провадження 22-ц/778/400/16 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 06 липня 2014 року о 17.00 годині сталася ДТП, в якій відповідач ОСОБА_6, керуючи автомобілем НОМЕР_1 , на 308 км. автодороги Харків - Сімферопіль, під час виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, невірно оцінив дорожню обстановку,порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN CADDY KASTEN номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5

Згідно з Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 07 листопада 2014 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 500 грн. франшизи за договором страхування цивільно-правової відповідальності, витрати на проведення авто товарознавчих досліджень 450гр. та 300 грн., витрати на правову допомогу 1000 грн., втрату товарної вартості автомобіля 6458,60 грн., витрати на поштові відправлення, а також у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди франшизу по договору страхування цивільно-правової відповідальності АС/7216326 в сумі 500 грн., за втрату товарного вигляду автомобілю 6458,60 грн. ,витрати по проведенню авто-товарознавчої експертизи №105,№105/1 в сумі 300 грн., в сумі 450 грн. витрати на поштові відправлення 69,59 грн., та 16,62 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати по оплаті судового збору по стягненню матеріальної шкоди 244 грн., та моральної шкоди 244 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково у розмірі франшизи 500 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що вина відповідача в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди,внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача,доведена у встановленому законом порядку, розмір завданої матеріальної і моральної шкоди підтверджений доказами .

Судова колегія вважає,що в частині відшкодування позивачу матеріальної шкоди висновки суду є такими,що відповідають встановленим обставинам справи , здобутим доказам і вимогам закону, проте висновки в частині відшкодування моральної шкоду не підтверджені у повному обсязі здобутими доказами,а тому в частині відшкодування моральної шкоди рішення підлягає зміні.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до вимог ст..1194 ЦК України особа,яка застрахувала свою цивільну відповідальність,у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням).

Судом першої інстанції правильно встановлено і з матеріалів справи вбачається те,що 06 липня 2014 року о 17.00 годині сталася ДТП, в якій відповідач ОСОБА_6, керуючи автомобілем НОМЕР_1 , на 308 км. автодороги Харків - Сімферопіль, порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN CADDY KASTEN номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, і цьому автомобілю були завдані механічні ушкодження, а позивачеві-матеріальна і моральна шкода.

Згідно з Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 07 листопада 2014 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 16).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за завдання шкоди третім особам внаслідок ДТП була застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія»поліс АС /7216326 від 10.06.14р.,яка виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 9 768,66гр.,яке було зменшено на суму франшизи-500гр.,що не оспорюється відповідачем(а.с.32).

Згідно з висновком №105 автотоварознавчого дослідження від 06.01.2015р.,здійсненого 26.12.2014р.експертом Українського експертного центру «Експерт-сервіс Авто» за участю позивача і представника страхової компанії(а.с.33-46) за відсутністю відповідача ОСОБА_3,який був запрошений до участі телеграмою від 22.12. 2014р.,отриманою22.12.2014р(а.с.27), втрата товарної вартості автомобіля VOLKSWAGEN CADDY KASTEN номер НОМЕР_2 2012 року випуску ,який має пробіг 2259 км, внаслідок його пошкодження станом на 25.12.2014р. складає 6458,6 гр.Зазначені збитки страховою компанією не відшкодовані.

Наявність підстав для нарахування втрати товарної вартості і розмір втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля відповідач не оспорював у суді першої інстанції і не оспорює в апеляційному суді , проте вважає висновок №105 від 06.01.2015р. самий по собі неналежним доказом,оскільки внаслідок огляду пошкодженого автомобіля було складено два висновки щодо огляду - № 105 і №105/1 від 06.01.2015р,проте позивачем наданий суду лише висновок № 105 від 06.01.2015р.Висновок № 105/1 судом не досліджувався.

На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України судовою колегією додатково до інших доказів досліджений Висновок № 105/1 автотоварознавчого дослідження від 06.01.2015р.,здійсненого 26.12.2014р.експертом Українського експертного центру «Експерт-сервіс Авто» за участю позивача і представника страхової компанії.

Згідно з цим висновком втрата товарної вартості автомобіля VOLKSWAGEN CADDY KASTEN номер НОМЕР_2 2012 року випуску внаслідок його пошкодження у ДТП станом на 25.12.2014р. складає 6458,6 гр.

Сума втрати товарної вартості автомобіля відповідає сумі,зазначеної у висновку № 105.

Позивач у засіданні судової колегії пояснив ненадання суду першої інстанції висновку № 105/1 тим,що він складався і був наданий страховій компанії для відшкодування шкоди в межах її відповідальності, а висновок №105,який є ідентичним із ним,наданий суду у даній справі для стягнення з відповідача суми втрати товарної вартості автомобіля.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги про те,що висновок №105 автотоварознавчого дослідження від 06.01.2015р.,здійсненого 26.12.2014р.експертом Українського експертного центру «Експерт-сервіс Авто» за участю позивача і представника страхової компанії щодо втрати товарної вартості автомобіля VOLKSWAGEN CADDY KASTEN номер НОМЕР_2 2012 року випуску внаслідок його пошкодження у ДТП,яка станом на 25.12.2014р. складала 6458,6 гр., є неналежним , і вважає цей доказ належним і достовірним.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Згідно до п.32.7 ст.32 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Судова колегія вважає,що оскільки величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків) , а від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика і встановлена втрата товарної вартості автомобіля позивача страховиком не компенсована, то її згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України належить стягнути за рахунок відповідача,з вини якого завдана шкода.

З урахуванням зазначеного судова колегія погоджується з рішенням суду в частині відшкодування матеріальних збитків позивачу і вважає його таким,що відповідає встановленим обставинам справи,доказам, вимогам матеріального і процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги про те,що втрату товарної вартості зобов»язана відшкодовувати позивачу страхова компанія, є неспроможними,оскільки це суперечить п 32.7 ст.32 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Посилання ОСОБА_3 на визнання постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 07 листопада 2014 року частково винним у ДТП позивача ОСОБА_5 є неспроможним,оскільки постановою судді апеляційного суду Запорізької області від 04 грудня 2014року у справі №33/778/523/14 зазначена постанова в частині визнання винним ОСОБА_5 скасована(а.с.16,17).

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими і не спростовують висновків суду.

Разом із тим висновки суду в частині відшкодування моральної шкоди не відповідають у повній мірі вимогам ст..212 ЦПК України,згідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням ,що ґрунтується на всебічному,повному,об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом роз»яснень,наданих у п. п. 4 ,5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4, 31.03.1995,у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, зокрема, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Із матеріалів справи і встановлених обставин вбачається,що внаслідок протиправних дій відповідача і завдання позивачу матеріальної шкоди йому безумовно завдано і моральної шкоди,яка підлягає відшкодуванню, проте позивачем не надано суду доказів розміру цієї шкоди, а також обґрунтувань цього розміру, а судом першої інстанції не взято це до уваги.

Виходячи із засад розумності і справедливості,зваженості і ступеню доведеності позовних вимог в цій частині,судова колегія вважає, що адекватною компенсацією моральної шкоди позивачу є 2500гривень,які належить стягнути з відповідача на користь позивача , у зв»язку із чим рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Оскільки згідно квитанції,доданої до апеляційної скарги,судовий збір за подачу апеляційної скарги сплачений не особисто відповідачем ОСОБА_6, а його представником,ці витрати не підлягають стягненню на користь відповідача.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2015 року у даній справі в частині відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 2500гривень(дві тисячі п»ятсот) .

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: