Справа № 639/3283/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 р. Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого- судді Єрмоленко В.Б.

при секретарі-Слюсаревій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду у квітні 2016 р. з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.02.1982 р., посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем неможливо, шлюбно-сімейні відносини припинені остаточно з лютого 2016 р. та вона не має наміру їх відновлювати, тому як відповідач чинить на неї психологічний тиск, ображає, принижує, зокрема перед дорослими дітьми, знищив все майно в будинку, погрожує фізичною розправою , вона постійно знаходиться у стресовому стані, побоюється за своє життя, тому як чоловік неадекватно себе поводить, що вимусило її змінити місце проживання, звернутися до правоохоронних органів з відповідними заявами , одна з яких зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань і проводиться досудове розслідування, про що надана відповідна довідка. Позивачка вважає, що сім'я існує формально, поновлення шлюбу недоцільно, неможливе і суперечить її інтересам. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позову та зазначила, що за наданий строк на примирення відповідач жодного разу до неї не зателефонував та ніяких дій , направлених на збереження сімї не намагався здійснити, а прохання про надання строку для примирення мали мету затягування процесу розірвання шлюбу та завдання позивачеві чергових неприємностей.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, про причини неявки не сповістив, подав заяву( клопотання) про надання додаткового строку на примирення в межах шестимісячного строку стверджуючи, що причиною предявлення позову про розлучення є порушення подружньої вірності та прийняття рішення про розірвання шлюбу під зовнішнім впливом.

Позивачка заперечувала проти доводів відповідача та стверджувала, що її рішення про розірвання шлюбу є виваженим та остаточним, тому як за обставин, викладених неї, збереження шлюбу із ОСОБА_2 ні за яких умов, неможливо.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.02.1982 року, мають повнолітніх дітей.

Сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки їх сімя розпалася остаточно, відновлена бути не може, подальше спільне життя подружжя, примирення і збереження сімї неможливі, шлюб існує формально, його збереження суперечило б інтересам позивача.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 19.10.2016 р. сторонам був наданий судом строк для примирення. Як пояснила позивачка, відповідач за час наданого судом строку , ніяких розмов з дружиною не мав, з нею не спілкувався та її не бачив.

Відповідно до розяснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11 , якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки.

Зазначене конституційне положення знайшло свій подальший розвиток у СК України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите в цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примущення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається ( ст. 24 СК України).

Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги ( ст. 53 СК України).

Відповідно до ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на предявлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних правовідносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах-на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу.

В судовому засіданні встановлено, що відносини між подружжям фактично вже вичерпані, відновлювати сімейні стосунки з відповідачем позивачка намірів не має, категорично заперечує проти подальшого збереження сімї .Наданий судом сторонам строк для примирення позитивних наслідків не дав, незважаючи на тривалий час судового розгляду справи примирення між подружжям так і не відбулося, а позивачка ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог про розірвання існуючого між сторонами шлюбу навела достатньо передбачених ст. 112 СК України підстав, які відповідачем не тільки не спростовані, а деякі підтверджені ним в судовому засіданні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 15, 60, 208, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 21 лютого 1982 р. в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції під актовим записом № 220- розірвати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в той же строк з дня отримання його копії.

СУДДЯ -