Провадження № 6/127/486/16
У Х В А Л А

Іменем України

23 травня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці подання державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці ОСОБА_1 про примусовий вхід до приміщення божника, -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2016 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці ОСОБА_1, в якому державний виконавець просила надати дозвіл на примусове проникнення до будинку №28 по вулиці Володимира Антоновича, 28 (бувша Артема) в м. Вінниці для проведення опису і арешту майна, а саме 53/200 частини будинку, що належить ОСОБА_2, 53/200 частини будинку, що належить ОСОБА_3

Вказане подання мотивовано тим, що на виконанні у Замостянському відділі державної виконавчої служби м. Вінниці перебуває два виконавчих провадження, а саме:

- виконавчий лист №127/26345/15-ц від 16.02.2016р. виданий Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» боргу в розмірі 62377 грн. та 1218 грн. судового збору;

- виконавчий лист №127/26344/15-ц від 18.02.2016р. виданий Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк» боргу в розмірі 61505,26 грн.

Як зазначає державний виконавець, в добровільний строк боржником рішення суду не виконано та станом на 18.05.2016р. боржником не вчинено жодних дій щодо фактичного, повного виконання рішення суду. При цьому, з інформаційної довідки з ДРРП вбачається, що за боржниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано майно, а саме земельна ділянка площею 0,009 га та по 53/200 частини будинку по вулиці Володимира Антоновича, 28 (бувша Артема) в м. Вінниці. 05.05.2016р. та 17.05.2016р. державним виконавцем в присутності представника стягувача здійснено вихід за адресою: вулиця Володимира Антоновича, 28 та дверей будинку для проведення опису та арешту майна боржників ніхто не відчинив, в дверях залишався виклик, проте на виклик державного виконавця боржники не зявилися.

З огляду на наведене державний виконавець звернулася до суду з вищевказаним поданням та просила його задовільнити.

Відповідно до статті 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця (ч. 2 ст. 376 ЦПК).

Однак, державний виконавець в судове засідання не зявилася будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи, надавши при цьому заяву від 23.05.2016р. про розгляд подання без її участі.

Таким чином, оскільки державний виконавець повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду подання, однак до суду не зявилася надавши заяву про розгляд подання без її участі, суд вважає за можливе провести розгляд подання без участі державного виконавця на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали подання та матеріали цивільних справ №127/26344/15-ц та №127/26345/15-ц, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання про примусовий вхід до приміщення божника, з огляду на таке.

Як встановлено судом, заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року у справі №127/26345/15-ц задоволено позовні вимоги ПАТ «Мегабанк», розірвано кредитний договір №1-008-802-2-14-Г, укладений 06.02.2014р. між ПАТ "Мегабанк" і ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Мегабанк" заборгованість за кредитним договором №1-008-802-2-14-Г від 06.02.2014 р. станом на 10.12.2015р. в розмірі 62377,84 грн., з яких: 35715,21 грн. - заборгованість по кредиту, 1162,63 грн. - заборгованість по процентах, 3000,00 грн. - комісія, 22500,00 грн. - штраф, а також 1218,00 грн. судового збору.

На виконання вищевказаного рішення, 16.02.2016р. Вінницьким міським судом Вінницької області, видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Мегабанк" заборгованості за кредитним договором №1-008-802-2-14-Г від 06.02.2014 р. станом на 10.12.2015р. в розмірі 62377,84 грн.

Крім того, заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2016 року у справі №127/26344/15-ц задоволено позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» та стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором №37-01П/2013-А від 12.12.2013 року в розмірі 60287,26 грн., з яких: 33104,37 грн. - заборгованість за кредитом, 1682,89 грн. заборгованість за процентами, 3000,00 грн. - заборгованість по комісії, 22500,00 грн. штраф, а також 1218,00 грн. судового збору.

На виконання вищевказаного рішення, 18.02.2016р. Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Мегабанк" заборгованості за кредитним договором №37-01П/2013-А від 12.12.2013 року в розмірі 60287,26 грн.

Як вбачається з матеріалів подання та зазначає державний виконавець, вищевказані виконавчі листи Вінницького міського суду Вінницької області перебувають на виконанні у Замостянському відділі державної виконавчої служби м. Вінниці.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 6 цього Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (ст. 11 Закону №606-XIV).

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 11 Закону №606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища.

В той же час, згідно з пунктом 10 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Отже, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника має бути вмотивованим, при цьому предметом доказування при розгляді подання про примусовий вхід до приміщення божника є ухилення боржника від виконання рішення суду та чинення боржником перешкод державному виконавцю щодо реалізації останнім прав та обовязків спрямованих на опис та арешт майна боржника.

При цьому, відповідно до статті 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, звернувшись з поданням про примусовий вхід до приміщення боржника державним виконавцем не доведено належними та допустимими доказами ухилення боржників від виконання рішення суду.

Так, до подання державним виконавцем додано копії постанов ВП №50317809 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №127/26344/16-ц від 16.02.2016р., та про арешт майна боржника, з яких, у звязку з неякісним копіюванням, неможливо встановити дати винесення вказаних постанов.

Що стосується виконавчого листа від 18.02.2016р. №127/345/15-ц, то крім постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2016р. та копії звернення до Державної сільськогосподарської інспекції та начальника відділу превентивної діяльності ГУ НП у Вінницькій області про надання інформації про наявність майна та поточних рахунків, до подання державним виконавцем не надано доказів на підтвердження вчинення дій спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак, до матеріалів подання про примусовий вхід до приміщення боржника державним виконавцем не надано жодного доказу про направлення боржникам постанов, які виносилися у зазначених виконавчих провадженням, або ж інших повідомленнь про наявність таких виконавчих проваджень.

Разом з тим, державним виконавцем не надано доказів того, що боржники викликалися до державного виконавця, однак не зявлялися на такі виклики.

Таким чином, з матеріалів подання взагалі не вбачається чи повідомлений ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про наявність виконавчих проваджень де вони виступають боржниками.

При цьому, матеріали цивільних справ №127/26344/15-ц та №127/26345/15-ц не містять відомостей про вручення відповідачам заочного рішення суду від 10 грудня 2015 року у справі №127/26345/15-ц та від 12 січня 2016 року у справі №127/26344/15-ц, при цьому розгляд вказаних справ відбувався в порядку заочного провадження, без участі відповідачів (боржників), що також не дає підстав стверджувати про те, що боржники повідомлені про наявність судових рішень та виконавчих проваджень та відповідно ухиляються від виконання судових рішень .

Крім того, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 23.05.2016р., яка сформована судом при підготовці до розгляду подання, співвласниками домоволодіння з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами загальною площею 437,8 кв.м., розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Артема, 28, являються: ОСОБА_2 53/200 частки, ОСОБА_3 53/200 частки, а також ОСОБА_4 4/25 частки.

Однак, з актів державного виконавця від 05.05.2016р. та від 17.05.2016р. не вбачається в яку саме частину домоволодіння стукав у двері державний виконавець. Зі вказаних актів також не вбачається які з приміщень домоволодіння по вулиці Артема, 28, у м. Вінниці відносяться до 53/200 часткок ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а які відносяться до 4/25 часток ОСОБА_4, а тому суд позбавлений можливості встановити чи відвідував державний виконавець помешкання саме боржників.

З матеріалів подання також не вбачається чи вживалися державним виконавцем заходи щодо визначення зареєстрованого місця проживання боржників, чи вживалися державним виконавцем заходи, щодо розшуку іншого майна боржників (крім розшуку автомобіля), якщо вживалися, то які результати таких заходів, чи вживалися державним виконавцем заходи щодо розшуку безпосередньо боржників.

Таким чином, звернувшись до суду з поданням про примусовий вхід до приміщення боржників державним виконавцем не надано доказів на підтвердження вчинення заходів спрямованих на примусове виконання судових рішень, що є підставою для відмови у задоволенні подання.

Разом з тим, державний виконавець не позбавлений права повторного звернення з віповідним поданням про примусовий вхід до приміщення боржників, після усунення вищевказаних порушень та надання доказів на підтвердження вимог подання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 376 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці ОСОБА_1 про примусовий вхід до приміщення божника, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: