Ухвала

іменем україни

22 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В., Леванчука А.О., МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, за касаційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_8, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 звернулися до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 січня 2014 року близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_6, керуючи автомобілем «MitsubishiPajero Sport», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по автомобільній дорозі сполученням Верховина-Усть-Путила-Вижниця-Сторожинець-Чернівці, не впоралася з керуванням автомобіля, виїхала на зустрічну смугу з подальшим виїздом за межі проїзної частини автодороги, в результаті чого автомобіль перевернувся. У цьому автомобілі в якості пасажира знаходилася їхня дочка ОСОБА_9, яка в результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди зазнала тяжких тілесних ушкоджень і померла.

Вироком Строжинецького районного суду Чернівецької області від 13 травня 2014 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України і призначено їй покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами. У подальшому ОСОБА_6 було звільнено від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Позивачі зазначали, що є особами похилого віку і вони перебували на утриманні дочки. До того ж ОСОБА_7 є інвалідом другої групи. У зв'язку з її загибеллю їм була завдана майнова шкода, на відшкодування якої позивачі просили стягнути з ОСОБА_6 по 1/3 частині кожному середньомісячного заробітку (доходу) померлої дочки, що становить по 611 грн 24 коп. кожному, а також по 150 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 30 березня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявники просять скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи із того, що позивачами не було надано суду належних і допустимих доказів того, що вони відповідно до свого матеріального і сімейного становища, потребували матеріальної допомоги і така допомога їм надавалася за життя дочкою ОСОБА_9 Також при вирішенні спору судами було враховано, що після загибелі ОСОБА_9, усі витрати по її похованню взяла на себе відповідач ОСОБА_6 Чоловік останньої надав чоловіку ОСОБА_9 і ОСОБА_5 120 тис. грн, у зв'язку з чим потерпілі у кримінальній справі склали розписку про те, що вони ніяких претензій до ОСОБА_6 не мають.

Виходячи із того, що ОСОБА_5 отримала зазначені кошти від ОСОБА_6 і розпорядилася ними, то суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди лише на користь батька ОСОБА_7

Наведені в касаційній скарзі доводи заявників є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_8, відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко

Колегія суддів: