Провадження № 2/389/189/16
ЄУН № 389/3416/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого-судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 05 січня 2011 року в сумі 64609 грн. 55 коп.

Вимоги обґрунтовані тим, що 05 січня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір без номеру, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договір складається з підписаної відповідачем заяви, «Умов та правил надання банківських послуг» затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру встановленого банком кредитного ліміту, відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг.

Банк нараховує відсотки за користування кредиту в розмірі встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6. Правил користування платіжною карткою).

Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. А у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

Відповідно до п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий самий строк.

Позивач взяті на себе зобовязання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та порядку встановленому договором. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки позивачу 21 січня 2014 року встановлено кредитний ліміт 40 000 грн.

Відповідач у порушення умов договору зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 02 серпня 2015 року має заборгованість в сумі 64609 грн. 55 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 35916 грн. 18 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 24440 грн. 53 коп., заборгованості за пенею та комісією 700 грн. 00 коп., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 3052 грн. 84 коп.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить суд позов задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за його відсутності. У судовому засіданні, що відбулося за часом раніше, позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, а саме в частині тіла кредиту в сумі 35916 грн. 18 коп., просив розглядати справу без його присутності. У судовому засіданні, що відбулося за часом раніше, пояснив, що він користується декількома видами банківських продуктів ПАТ КБ "Приватбанк", в тому числі має і кредитну карту "Універсальна" та картку "Кредит на всяк випадок", рахунки за якими є різними і заборгованість так само. Представник банку телефоном запропонував йому новий банківський продукт "Кредит на всяк випадок", запевнив, що такі карти видаються лише особливим клієнтам, сума ліміту має бути знята одночасно, а повернення відбуватиметься рівними частинами щомісячно без нарахування будь-яких відсотків. Карту отримав поштою, жодних умов, тарифів користування нею він не підписував і з такими не ознайомлений. Отже, не погоджується з нарахованими відсотками та неустойкою, оскільки банк не узгоджував з ним відповідні умови.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України у кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до статті 2 Закону банківським кредитом визнається будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір, відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За загальним правилом договірне зобов'язання повинне виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладенні договору.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 05 січня 2011 року підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої останній погодився з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

При цьому вказана Анкета-заява не містить жодних відомостей щодо істотних умов договору, а відповідно до чинного цивільного законодавства кредитний договір набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов (ч.1 ст. 638 ЦК України) та істотними умовами кредитного договору є предмет, строк повернення та його ціна (розмір процентів).

Відповідно до дійсного змісту норм цивільного права, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК).

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Долучені до справи Умови і Правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови і Правила не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа N 6-16цс15).

Анкета - заява не є належним та допустимим доказом, бо як вбачається з цієї заяви, ОСОБА_1 просив Банк надати йому платіжну картку зарплатна. Натомість як вбачається з пояснень представника Банку, відповідачу 05 січня 2011 року була видана карта з встановленим кредитним лімітом на кредитну карту «Кредит про всяк випадок» й предметом позову є заборгованість відповідача саме по цій кредитній картці «Кредит на всяк випадок». Про зазначене також свідчать долучені позивачем до матеріалів справи витяг з програмного комплексу по ідентифікації клієнта про отримання кредитної картки «Кредит про всяк випадок» № 349455, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Кредит на всякий випадок», довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки «Кредит на всякий випадок».

Представник Банку також вказував на те, що договір від 05 січня 2011 року загублений в архівах банку, тож доказом у справі є вказаний витяг з програмного комплексу по ідентифікації клієнта. Клієнт був ідентифікований за написаною ним Анкетою-заявою.

Отже, оскільки у справі відсутній договір на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Кредит про всяк випадок», Умови і Правила надання банківських послуг не містять підпису ОСОБА_1 та відсутні жодні інші письмові докази які би вказували на те, що сторони погодили істотні умови договору кредиту щодо суми кредиту, строку його повернення та розміру процентів, відсутні правові підстави для того щоб стверджувати про існування між сторонами кредитних правовідносин.

Разом з тим, відповідно до наявних в матеріалах справи письмових доказів ОСОБА_1 отримав від банку кошти, чого фактично не заперечував у своїх поясненнях та стверджував що кошти не повернув оскільки, строк повернення не був визначений та банк не пред'являв вимоги про повернення коштів, а також не оспорював факту отримання коштів від банку, але не згоден з розміром боргу, оспорював нарахування процентів, пені та штрафних санкцій.

Отже відповідно до встановлених обставин отримані ОСОБА_1, кошти банку не було повернуто та за відсутності між сторонами згоди щодо істотних умов договору кредитування між сторонами виникли інші зобов'язальні правовідносини.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У правовідносинах, що виникли між сторонами, ОСОБА_1 отримав від банку кошти та зобов'язаний їх сплатити, що свідчить про укладення договору позики, оскільки за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості та договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

При визначенні розміру грошових сум отриманих відповідачем суд приймає до уваги надані Баком документальні докази, а саме виписки по рахунку (а.с.7) та вважає підтвердженою та встановленою суму заборгованості в розмірі 35916 грн. 18 коп. тіло кредиту.

Отже саме ця сума має бути стягнута судом з відповідача на користь позивача за кредитною карткою «Кредит про всяк випадок» № 349455.

Також у відповідності до положень статті 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню понесений останнім документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 682 грн. 08 коп. (ціна позову 64 609,55 грн. - 100%, задоволено 35 916,18 грн. - 56%; судовий збір 1218 грн. - 100%, 682,08 грн. - 56%).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,10, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 35 916 (тридцять пять тисяч девятсот шістнадцять) грн. 18 коп. та судовий збір у сумі 682 (шістсот вісімдесят дві) грн. 08 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Берднікова