Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2336/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.11.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів Франко В.А., Чельник О.І.

за участі секретаря Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним договору та визнання договору поруки припиненим, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 07 жовтня 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відділення «Кіровоградське» ПАТ «Альфа-Банк» та з урахуванням доповнень (уточнень) позовних вимог (а.с.96) просила визнати недійсним з моменту укладання договору про внесення змін і доповнень до договору поруки від 03 березня 2009 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2, а також просила визнати припиненим договір поруки №700001781-П від 25.10.2007 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 з 01 вересня 2008 року.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 03 березня 2016 року замінено відповідача відділення «Кіровоградське ПАТ «Альфа-Банк» на належного відповідача ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.100).

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 07 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Суд визнав недійсним з моменту укладення договір №1 від 03.03.2009 року про внесення змін і доповнень до договору поруки №700001781-П від 25.10.2007 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про визнання договору поруки припиненим та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати припиненим договір поруки №700001781-П від 25.10.2007 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2

В решті рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, представник ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_4 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, надала письмове заперечення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.10.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 700001781, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 63 769,99 доларів США, на шість років до 26.10.2013 року, під 12 відсотків річних.

25.10.2007 року ОСОБА_2 уклала з ЗАТ «Альфа-Банк» договір поруки за № 700001781-П в забезпечення виконання вищезазначеного кредитного договору.

Відповідно до п.6.2. розділу 2 кредитного договору банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом в разі зміни конюнктури ринку, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів тощо. Сторони домовились, що такі обставини вважаються подіями, що не залежать від волі сторін договору та мають безпосередні вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Зміна розміру процентів за користування кредитом здійснюється за правилом, відповідно до якого процентна ставка підвищується в разі підвищення вартості кредитних ресурсів. Про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення у звязку із цим змін в додаток № 1 до цього договору банк повідомляє позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника зазначену в розділі 1. У звязку зі зміною процентної ставки в разі настання події, незалежної від волі сторін, позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до додатку № 1 до цього договору та викладення додатку № 1 у новій редакції. Сторони погоджуються, що оновлений додаток № 1 набуває чинності з дати зміни розміру процентної ставки. Оновлений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг по кредиту, який скасовує попередній і стає попередній і стає невідємною частиною цього договору, позичальник отримує самостійно.

Згідно п.2.1. договору поруки поручитель поручається за виконання боржником обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Пунктом 6.1 Договору поруки поручитель підтверджує, що він повністю ознайомлений з умовами основного договору та обовязками боржника за ним. Жодних зауважень чи застережень у позивача на момент укладення та підписання договору поруки - не було. Підписання договору свідчить про намір сторін прийняти на себе права та обов`язки, зазначені у договорі. Позивач була ознайомлена з можливим підвищенням відсоткової ставки і ніяких заперечень не мала. Підстави для визнання договіру поруки припиненим відсутні. Проценти, які позичальник зобовязався сплачувати за кредитним договором, є платою за користування кредитними коштами, а не рівнем відповідальності, у звязку із чим підвищення плати за користування кредитними коштами не є підвищенням відповідальності, змін у зобовязанні, внаслідок яких збільшився обсяг відповідальності поручителя не відбувалося, адже дійсний обсяг відповідальності визначеним сторонами при підписанні договору поруки.

Рішенням Постійно діючого третейського суду від 05.11.2013 по справі № 1855-1/70/13 задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» у повному обсязі та стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 заборгованість за Основним договором. Сторони до суду із заявою про скасування даного рішення не звертались. Виконавчі листи, видані на підставі даного рішення, перебувають на примусовому виконанні.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у звязку з наявністю чинного рішення третейського суду, яким задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстави для застосування положень частини 4 ст. 559 ЦК України відсутні, а тому позов в частині визнання припиненим договору поруки № 700001 781-П від 25.10.2007 року задоволенню не підлягають.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просила визнати припиненим договір поруки №700001781-П від 25.10.2007 року укладений між нею та ПАТ «Альфа-Банк» з підстав визначених ч.1 ст. 559 ЦК України, в звязку з тим, що з 01.09.2008 року в односторонньому порядку було збільшено розмір відсоткової ставки за кредитним договором, а відтак збільшився обсяг її відповідальності.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилалася на невизнання банком права, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, і просили припинити договір поруки, тобто припинити правовідношення.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за п. 7 ч. 2 цієї статті припинення правовідношення.

За положеннями ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобовязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субєктивне право і кореспондуючий йому обовязок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобовязального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Таким чином, за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна зробити висновок про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобовязання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього; збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Таким чином права поручителів не підлягають захисту шляхом припинення договору поруки, тобто за п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечить положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу.

Таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі №6-69цс11.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту і відмовив в задоволенні позову.

Неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права відповідно до п.4 ст.309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 07 жовтня 2016 року в частині відмови у визнанні припиненим договору поруки №700001781-П від 25.10.2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання припиненим договору поруки №700001781-П від 25.10.2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді

ОСОБА_6

ОСОБА_7