Справа № 346/1622/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1190/2016
Головуючий у 1 інстанції Обідняк В. Д.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М., Беркій О.Ю.

секретарів Шемрай Н.Б, ОСОБА_2

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з вищенаведеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 11.08.2001 року по 16.09.2008 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. Син постійно знаходиться на диспансерному обліку. На даний час дитина знаходиться на обліку у трьох спеціалістів: ендокринолога, травматолога та гастроентеролога. Згідно рекомендацій вказаних спеціалістів син потребує обстеження та огляду. Також, крім відвідування школи, син додатково ходить на заняття з англійської мови та відвідує ДЮШС №1. Крім того вона докладає всіх зусиль щоб дитина відвідувала басейн. Всі ці додаткові витрати вона несе сама. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 30.10.2012 року з відповідача стягуються аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно, однак станом на 01.03.2016 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 2020,35 грн. В загальному вона потратила 15 697,11 грн. додаткових витрат на лікування та утримання їхньої дитини. Вважає, що з відповідача слід стягнути половину вказаних витрат в розмірі 7 848,55 грн., у звязку з чим просить позов задовольнити.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21 квітня 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_3. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 частково понесені додаткові витрати на лікування та оздоровлення сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1500 грн. та 551,20 грн. сплаченого судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення її позовних вимог суд першої інстанції безпідставно виходив з того, що вона не достатньо обґрунтувала потребу дитини в додаткових витратах і не надала розрахунку цих витрат. Вона надала документальне підтвердження того, що нею понесені додаткові витрати на утримання дитини в сумі 15 697,11 грн., проте суд представлені нею копії чеків на придбання ліків до уваги не взяв, вказавши, що їх більше 80 найменувань, а також, що немає жодного підтвердження вживання дитиною такої кількості медикаментів.

При цьому, суд не взяв до уваги її пояснення про те, що дитина перебуває на обліку у трьох спеціалістів, а саме: у ендокринолога в м. Івано-Франківську, травматолога та гастроентеролога за місцем проживання. В судовому засіданні нею були представлені виписки та рекомендації з амбулаторної картки дитини по місцю проживання та проведеного обстеження, яке відбувалося в м. Києві, де встановлено діагнози дитини та лікарські призначення за період з 2012 по 2016 рік, проте суд взяв до уваги лише те, що на даний час дитина перебуває на диспансерному обліку у ендокринолога з діагнозом затримка росту.

Апелянт зазначає, що при розгляді справи судом не було оглянуто в судовому засіданні оригінал амбулаторної картки дитини та оригінали чеків, що мають пряме відношення до розгляду справи та підтверджують її законні вимоги про стягнення саме визначеної нею суми додаткових витрат, хоча вона неодноразово наголошувала про це в судовому засіданні.

Також вона заявляла клопотання про виклик в судове засідання дільничного лікаря та спеціалістів, у яких дитина перебуває на обліку, для підтвердження правильності придбання нею ліків та препаратів, проте суд такі її клопотання відхилив.

При розгляді справи суд взяв до уваги тільки пояснення та заперечення відповідача та не врахував положення ст. 185 СК України.

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Відповідач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечив, просив її відхилити. Рішення суду першої інстанції вважав законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та доказів на їх підтвердження, щодо правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин та правової норми, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що сторони з 11.08.2001 року по 16.09.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ №202436 від 11.03.2004 року (а.с. 7).

В даний час дитина проживає з позивачем ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні та вихованні.

Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 30.10.2012 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно (а.с. 4).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що батьки беруть однакову участь у додаткових витратах на дитину і відповідно до ст. 185 СК України вони можуть покриватися після їх фактичного понесення разово, то відповідно з відповідача слід стягнути суму додаткових витрат, яка носить разовий характер, що становить 1500 грн.

Такого висновку суд першої інстанції дійшов без дотримання вимог ст. ст. 10, 213 ЦПК України щодо всебічного і повного з'ясування обставин справи.

В силу ч. ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В супереч наведених положень суд не розяснив позивачу, що обовязок доказування лежить на сторонах і вимоги мають бути підтверджені належними доказами, а саме понесення витрат доводиться оригіналами квитанцій чи інших платіжних документів, а необхідність придбання медикаментів - довідками медичних закладів чи іншими медичними документами, підтверджуючими призначення лікування лікарем.

Сторонами визнано, що судом першої інстанції відхилено клопотання позивача про огляд в судовому засіданні медичної амбулаторної карти хворого ОСОБА_5

В засіданні апеляційного суду за клопотанням позивача оглянуто медичну амбулаторну карту хворого ОСОБА_5, амбулаторну карту ОСОБА_5 з клініки Інституту ендокринології та обміну речовин ім. В.П.Комісаренка Академії медичних наук України та долучено до матеріалів справи оригінали платіжних документів про придбання медикаментів, квитанції про оплату лабораторних обстежень, УЗД, благодійних внесків, квитки про оплату проїзду до м. Івано-Франківська і назад до місця проживання, два проїзні документи ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до м. Києва і з м. Києва, товарні чеки про придбання різного шкільного приладдя, ниток, бісеру, дротиків, лобзика, мяча футбольного, підручників, зошитів, збірника диктантів, збірника задач і завдань з математики, розвязання з математики.

Згідно оглянутих оригіналів медичних документів судом установлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходиться на диспансерному обліку в гастроентеролога з діагнозом ДЖВП за гіпотонічним типом, у травматолога з приводу двобічної повздовжньої плоскостопості, деформація грудної клітки, у ендокринолога затримка фізичного росту, двобічний крипторхізм (копія довідки мається на а.с. 62).

Починаючи з жовтня 2012 року по день звернення позивача в суд ОСОБА_5 неодноразово лікувався амбулаторно в поліклініці за місцем проживання, лікарями йому призначалось лікування. Позивач несла витрати по придбанню медикаментів (а.с. 162-173), на придбання яких затратила 6999,43 грн., а також 100 грн. становлять витрати на консультацію в ЛОРа (а.с. 184).

Також ОСОБА_5 проходив лабораторні обстеження в м. Івано-Франківську, на проведення яких позивач затратила 1265 грн. (а.с. 176, 177, 180-183). Крім того, в дні обстежень позивач потратила на проїзд до м. Івано-Франківська і назад до місця проживання 86,67 грн. (а.с. 174, 175, 178, 179).

Інші квитанції на проїзд (а.с. 188-203) судом розцінюються як неналежний доказ понесених позивачем витрат у звязку з лікуванням сина ОСОБА_5, оскільки нею не підтверджено, що саме з цією метою вона їхала у м. Івано-Франківськ.

За даними амбулаторної карти ОСОБА_5 з клініки Інституту ендокринології та обміну речовин ім. В.П.Комісаренка ОСОБА_5 проходив обстеження в медичній установі 05.01.2015 року. В результаті огляду йому встановлено діагноз двосторонній крипторхізм, обумовлений гіпоплазією яєчок (а.с. 100) та призначено лікування.

Відповідно до проїзних документів до м. Києва і назад, датованих 04.01. та 05.01.2015 року (а.с. 158, 159, 186, 187), позивач понесла витрати на проїзд в загальній сумі 938,92 грн.

Доводи апелянта про те, що у позивача не було направлення на обстеження сина в м. Києві не приймаються судом до уваги, оскільки, позивач, знаючи про захворювання їхнього сина вправі була для встановлення правильного діагнозу та лікування провести обстеження сина в м. Києві.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про неналежність доказів, наданих позивачем, а саме лікарських призначень лікування ОСОБА_5, оскільки такі зроблені в амбулаторній карті останнього, яка заповнюється лікарями.

Таким чином, судом установлено, що витрати позивача у звязку з лікуванням сина ОСОБА_5 становлять 9390,02 грн.

Спірні правовідносини врегульовані ст. ст. 150, 185 СК України.

Частинами 2 і 3 ст. 150 СК України встановлено обовязок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

За наведених встановлених обставин справи та норм матеріального права колегія суддів вважає, що з відповідача підлягає стягненню половина понесених позивачем додаткових витрат на лікування сина, що становить 4695 грн. (9390,02 : 2 = 4695).

Надані позивачем докази понесення додаткових витрат у звязку з розвитком здібностей дитини, а саме: товарні чеки про придбання різного шкільного приладдя, ниток, бісеру, дротиків, лобзика, мяча футбольного, підручників, зошитів, збірника диктантів, збірника задач і завдань з математики, розвязання з математики (а.с. 204-233) не є належними доказами додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України. А тому позивачу слід відмовити в стягненні з відповідача половини понесених нею таких витрат на сина.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. Оскаржуване рішення слід змінити в частині визначення розміру стягуваних з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткових витрат, понесених на лікування їх неповнолітньої дитини, стягнувши з нього 4695грн. В решті рішення залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 квітня 2016 року в частині визначення розміру стягуваних з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткових витрат, понесених на лікування неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 4695грн. (чотири тисячі шістсот девяносто пять гривень) додаткових витрат, понесених у зв'язку з лікуванням неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 квітня 2016 року в частині стягнення судового збору залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Вакарук В.М.

ОСОБА_6