АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4557/16 Справа № 173/527/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Дніпро

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі:Гулієву М.І.о.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу приватного підприємства "СТД-АГРО" на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства "СТД-АГРО" про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення орендної плати та стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного 02 листопада 2009 року з приватним підприємством "СТД-АГРО, стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 6700.90 грн., збитків, завданих відповідачем погіршенням стану земельної ділянки, в сумі 23 841,00 грн. та судових витрат.

Обгрунтував вимоги тим , що згідно державного акту про право приватної власності на землю ЯА № 347595 від 16 листопада 2005 року він є власником земельної ділянки (паю) площею 5.063 га,. розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

02 листопада 2009 року з відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у книзі державної реєстрації договорів оренди землі у відділі держкомзему Верхньодніпровського району Дніпропетровської області № 79 від 23 лютого 2010 року, за яким він передав в оренду земельну ділянку площею 5.063 га., вартістю на момент укладання договору 60062.25 грн., на умовах, що орендар кожного року сплачує за користування земельною ділянкою 1801.87 грн.- 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації.

Строк розрахунку за оренду землі визначено до 31 грудня щорічно. Згідно умов договору орендна плата може бути повністю або частково сплачена сільгосппродукцією за біржовими цінами, що зазначається в окремій угоді. Строк дії договору оренди -10 років, починаючи з дати його реєстрації.

Відповідач не виконує умови договору оренди: не сплатив орендної плати за 2014-2015 роки- 6700.90 грн, порушив земельне та екологічне законодавство, що призвело до погіршення стану родючості земельної ділянки та втрати корисних властивостей землі.

ПП "СТД-АГРО не виконує умови договору- збереження об'єкту оренди стосовно сівозміни, протягом трьох останніх років до 2014 року земельна ділянка була засіяна лише соняшником, що приводить до порушення умов збереження якості об'єкту оренди та руйнації землі.

Комісією депутатів Новомиколаївської селищної ради складено акти за 2011, 2012 , 2013 роки, про те, що протягом вказаного часу земельні ділянки засіваються лише соняшником.

З серпня 2012 року комісією у складі начальника відділу з організації виробництва, переробки та маркетингу рослинницької продукції управління агропромислового комплексу Верхньодніпровської райдержадміністрації та землевпорядника Новомиколаївської селищної ради складено акт про те, що орендар не дотримуюється вимог сівозміни, зернова група не витримана, посіви знаходяться у критичному стані, урожайність встановити неможливо.

Філією ДУ «Держгрунтохорона» надано висновок про те, що родючість верхнього шару грунту, тобто зміст гумусу (органічної речовини) в ґрунті станом на 2014 рік значно знизився.

Зазначені обставини є підставою для дострокового розірвання договору оренди в звязку з істотними порушеннями відповідачем умов договору.

Позивач просив суд стягнути з відповідач заборгованість по орендній платі в сумі 6700 грн. 90 коп та зазначав, що несплата орендної плати також є підставою для дострокового розірвання договору. Крім того відповідач без відома та згоди позивача передавав земельну ділянку в суборенду, що також є підставою для розірвання договору.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що позивачем не надано доказів погіршення стану земельної ділянки, неможливості використання земельної ділянки за призначенням. Погіршення стану земельної ділянки може бути підставою для притягнення керівника відповідача до адміністративної відповідальності, а не підставою для розірвання договору. Вимоги про стягнення збитків є передчасними, оскільки протягом часу оренди орендар може вносити добрива та покращити стан земельної ділянки, такі вимоги можуть бути заявлені лише після припинення дії договору. Зазначав, що при правильному внесенні мінеральних та органічних добрив, якість земельної ділянки може бути значно покращена, доведена до задовільного стану станом на 2020 рік, що підтверджено поясненнями експерта.

Крім того в 2015 році відповідач вніс необхідні мінеральні добрива, що сприяло покращенню якості земельної ділянки. Безпідставними є твердження позивача про неотримання орендної плати, оскільки відповідач вживав заходи для її виплати- позивачу надсилалися листи про порядок отримання орендної плати та проведення взаємоперевірки по виплаті , а також поштові перекази грошових коштів, проте він відмовлявся отримувати плату та наполягав на розірванні договору. Підстави для дострокового розірвання договору оренди відсутні..

Рішенням суду І інстанції позов задоволено частково.

Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами.

Стягнуто з приватного підприємства «СТД-АГРО» на користь позивача 6700 грн. 90 коп. заборгованість з орендної плати за 2014-2015 роки, витрати по сплаті судового збору в сумі 794 грн. 80 коп, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким в задоволенні вимог відмовити в повному обсязі..

В запереченнях на скаргу ОСОБА_2 просить про її відхилення та залишення без змін судового рішення.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Судом встановлено, що, згідно державного акту про право приватної власності на землю ЯА № 347595 від 16 листопада 2005 року, позивач є власником земельної ділянки (паю) площею 5.063 га, розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

02 листопада 2009 року сторони уклали договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у книзі державної реєстрації договорів оренди землі у відділі держкомзему Верхньодніпровського району Дніпропетровської області за № 79 від 23 лютого 2010 року. Згідно умов договору позивач передав в оренду земельну ділянку площею 5.080 га,. вартістю на час укладання договору 60062.25 грн., на умовах, що орендар кожного року сплачує за користування земельною ділянкою 1801.87 грн.- 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації.

Строк розрахунку за оренду сторони визначили до 31 грудня щорічно. За умовами договору орендна плата могла бути повністю або частково сплачена сільгоспродукцією за біржовими цінами, що мало зазначатисяся в окремій угоді. Строк дії договору оренди -10 років, починаючи з дати його реєстрації.

Земельна ділянка, яка належить позивачеві, знаходиться на полі № 23. Відповідно до актів обстеження від 5 серпня 2011 року, 16 липня 2012 року та 12 серпня 2013 року поле № 23 засіяно соняшником (а.с.16-18), вказані обставини відповідач не заперечував.

Із висновку №10 судової екологічної експертизи від 15 грудня 2015 року слідує, що за період господарювання орендаря ПП «СТД Агро» на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2, відбулося істотне погіршення агрохімічного стану та стану родючості ґрунту через некомпенсовані втрати гумусу та поживних речовин (азоту, фосфору, калію) у звязку з тим, що поле, на якому знаходиться земельна ділянка позивача, протягом чотирьох років (2011-2014 роки) засівалася лише соняшником (а.с.91-96).

Висновком про родючість ґрунту земельних ділянок від 26 вересня 2014 року № 158-04/269/а Дніпропетровської філії ДУ «Держгрунтохорона» встановлено, що родючість земельних ділянок, в тому числі і належної позивачу, що знаходяться у користуванні відповідача, станом на 2014 рік значно знизилась та перейшла в нижчу градацію (а.с.51).

Свідок ОСОБА_3, який працює завідувачем лабораторії моніторингу та агрохімічної паспортизації земель в Дніпропетровській філії ДУ «Держгрунтохорона»пояснив, що проведене обстеження ділянки визначило погішення її стану порівняно з 1991-1995 роками. Таке погіршення сталося через засів соняшника, який є інтенсивною культурою та суттєво знижує родючість ґрунтів. Соняшник можна засівати на те ж саме місце не раніше ніж через 7 років.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що за час оренди земельної ділянки приватним підприємством «СТД Агро» погіршився стан родючості ґрунту у звязку з тим, що поле, на якому знаходиться земельна ділянка позивача, протягом чотирьох років (2011-2014 роки) засівалася лише соняшником. Саме через діяльність відповідача відбулось істотне погіршення стану земельної ділянки, що призвело до суттєвого обмеження її використання за призначенням.

П.п.5,6 Рекомендацій щодо поліпшення агрохімічних показників ґрунтів досліджуваної земельної ділянки ПП «СТД Агро» Верхньодніпровського району від 25 листопада 2015 року № 01-13/463 передбачено, що соняшник в сівозміні можна повертати на попереднє місце не раніше чим через 8-10 років. Це дає можливість попередити накопичення в ґрунті інфекцій, різко знизити враження рослин мучнистою росою, сірими і білими гнилями, іншими хворобами. Для досягнення бездефіцитного балансу гумусу необхідно дотримуватись науково-обґрунтованих сівозмін та створювати оптимальну черговість культур в сівозміні (а.с.134-138).

Пунктом 12 договору оренди передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використання, а також з інших підстав, визначених законом.

Пункт 5 договору сторони узгодили, що земельна ділянка передається в оренду для товарного сільськогосподарського виробництва шляхом вирощування рослинницької сільськогосподарської продукції. Використання земельної ділянки орендар повинен здійснювати з втіленням сучасних агротехнічних заходів з метою отримання високих урожаїв і збереження родючості шару землі, боротьби з бурянами, не допускати погіршення якості, порчі ґрунтів (засмічення, заростання земельної ділянки деревами та бурянами і іншими негативними наслідками водної і вітрової ерозії ґрунтів).

За ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкту оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про охорону землі» власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов'язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

Згідно з п. г ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров'я населення; д) збереження територій та об'єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е ) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов'язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами( ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища).

За ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані в тому числі: додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості).

Аналогічні вимоги містяться і в ст. 37 Закону України «Про охорону землі» де, зокрема, вказано, що використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

Суд дійшов висновку- приватне підприємство «СТД Агро», засіваючи орендовану земельну ділянку протягом пяти років лише соняшником, діяло всупереч екологічним вимогам щодо раціонального використання земельної ділянки, що призвело до погіршення стану родючості ґрунту. Орендар неналежно виконував обовязок щодо охорони родючості ґрунтів. Зазначені обставини стали підставою для розірвання договору оренди. Окрім того систематична несплата орендної плати (більше одного разу) згідно з п. д ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України також стала підставою для припинення права користування земельною ділянкою та дострокового розірвання договору.

Судом не прийнято до уваги посилання відповідача на те, що позивачем не доведено істотність перешкод використання земельної ділянки завданими пошкодженнями , як підстави для розірвання договору, підстави визначено ст. 141 Земельного кодексу України, а не договором. Також суд вказав на необгрунтованість посилань відповідача на рекомендації Дніпропетровської гідрогеолого-меліоративної експедиції від 25 листопада 2015 року, згідно з якими комплексний аналіз ґрунтів виявив високий потенціал родючості досліджуваної ділянки; в результаті хімічних досліджень, ґрунти господарства можна охарактеризувати як середньо забезпечені рухомими формами поживних елементів, оскільки такі рекомендації не спростовують використання відповідачем земельної ділянки у спосіб, які суперечать екологічним вимогам і є підставою для розірвання договору оренди. Визначення на майбутнє ступеню родючості ґрунтів, про який зазначено у рекомендаціях, свідчить лише про можливе подальше використання земельної ділянки.

Із пояснень експерта ОСОБА_4, слідує, що істотне погіршення стану земельної ділянки, відбулось саме в результаті діяльності відповідача, який протягом кількох років засівав земельну ділянку соняшником, так як це призвело до погіршення показників біологічного стану ґрунту, накопичення шкідливих бактерій та шкідників. Земельна ділянка, що належить позивачу, може використовуватись за призначенням, але з суттєвими обмеженнями щодо виду вирощуваних на ній культур. Так протягом 3-4 років земельна ділянка не може засіватись соняшником та кукурудзою. Бажано спочатку засіяти її трав'янистими, бобовими культурами, або взагалі пустити під пар, а вже потім вирощувати зернові культури. Якщо земельну ділянку знову засіяти соняшником або кукурудзою то урожай їх буде значно меншим, а погіршення стану земельної ділянки збільшиться.

За ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відмовляючи в стягненні збитків, суд посилався на висновок судової еколого-агрохімічної експертизи № 10 від 15 грудня 2015 року, яка повязувала їх спричинення істотним погіршенням корисних властивостей орендованої земельної ділянки та визначала вартість в сумі 23 841,00 грн., розрахованої на підставі вартості внесення органічних та мінеральних добрив та площі земельної ділянки (а.с.98).

Пунктом 7 договору сторони узгодили право орендодавця на відшкодування збитків у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, повязаних із зміною її стану.

Суд зазначив, що право на їх відшкодування та визначення розміру, виникає після припинення дії договору, оскільки протягом часу користування земельною ділянкою орендар може покращити стан земельної ділянки шляхом внесення добрив, що може вплинути на визначення суми. Після проведення експертизи, якою було визначено розмір збитків, відповідачем проводилась робота щодо покращення стану ґрунту земельної ділянки, зокрема, вносились добрива (а.с.119-132), що впливає на визначення суми збитків чи підстав для відшкодування, тому суд правильно дійшов висновку про передчасність таких вимоги і можливість їх заявлення після припинення дії договору оренди.

При стягненні заборгованості по орендній платі, суд вказав, що згідно пункту 4 договору , орендна плата визначена сторонами у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Кошти перераховуються орендарем на рахунок (рахунок вказується додатково) або сплачуються готівкою орендодавцю в строк до 31 грудня щорічно.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на території Новомиколаївської селищної ради в період з 2012-2014 роки складала 111681 грн. 60 коп., що підтверджується довідкою управління Держземагенства у Верхньодніпровському районі від 18 травня 2015 року (а.с.180), розмір орендної плати в період з 2012-2014 роки визначається 3350 грн. 45 коп, заборгованість за 2014-2015 роки по орендній платі становить 6700 грн. 90 коп.

Відовідач надав суду копію чеку на перерахування 29 грудня 2015 року позивачу 3537.34 грн., однак доказів отримання сум арендодавцем суду не надано.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку, що відповідачем не виконано обовязок щодо сплати орендної плати в розмірі та у строки, які визначені умовами договору за 2014 рік. Направлення листів з повідомленням нової адреси відповідача, проханням з'явитись для проведення звірки не є доказом сплати оренди за умовами договору.

За правилами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Така ж норма закріплена і в статті 31 Закону України "Про оренду землі".

Згідно із частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року (справа № 6-1998цс15), яка за ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Укладеним договором визначено умови використання та цільове призначення земельної ділянки, переданої в оренду, умови збереження стану об'єкта оренди.

Посилання апелянта на те, що акти обстеження земельної ділянки складено з порушенням вимог Закону, вказані в них відомості не можуть бути доказами, є безпідставними, оскільки актами лише встановлено факт засівання ділянки соняшником, які відповідач визнав.Стосовно не надання позивачем доказів на підтвердження використання земельної ділянки способом, який суперечить екологічним нормам, то вказані обставини встановлено експертизою.

Не можуть бути прийняті посилання апелянта на те , що керівник підприємства не притягувався до адміністративної відповідальності за здійснення відповідачем господарської діяльності всупереч екологічним нормам раціонального використання землі оскільки вказана обставина сама по собі не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Суд дійшов правильного висновку про розірвання договору оренди, стягнення орендної плати.

Судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, правильним застосуванням матеріального закону.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, тому твердження в скарзі, що висновок суду про погіршення земельної ділянки внаслідок господарювання на ній відповідача фактично є припущенням, безпідставні та спростовуються наведеним доказами, яким суд дав оцінку відповідно до положень вказаної норми.

Підстави скарги не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією, оскільки вони протирічать встановленим обставинам, доказам, зводяться до переоцінки доказів.

При розгляді спору, суд І інстанції в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, перевірив доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "СТД-АГРО" відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства "СТД-АГРО" про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення орендної плати та стягнення збитків, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: ОСОБА_5

ОСОБА_6