Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в особі головуючої судді - Лемак О.В., при секретарі - Ревачко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про захист прав споживачів та визнання правочинів недійсними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися в суд, з позовом, в якому просять визнати частково недійсним Договір про відступлення прав вимоги, укладений 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в частині передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» права за Договором про іпотечний кредит № 01-26/6 від 09.02.2007 року, укладеним між ЗАТ Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1, відповідно до витягу з Реєстру позичальників до Договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року; Договір про іпотечний кредит № 01-26/6 від 09.02.2007 року, укладеним між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_1 визнати недійсним з моменту укладення; Визнати неукладеним Договір №42-26/10 від 24.02.2009 року про внесення змін і доповнень договору про іпотечний кредит № 01-26/6 від 09.02.2007 року; Визнати недійсним Іпотечний договір №27/23-2007 від 14.02.2007 року, укладений між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округ Котлярова Л.В. за реєстровим номером 199; Вилучити запис з Державного реєстру іпотек №3706599 зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 05.12.2013 року відносно об'єкта обтяження: квартира, за адресою АДРЕСА_1, Вилучити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №4496434 зареєстрованого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котлярова Л.В. 14.02.2007 року відносно об'єкта обтяження, визнати припиненим Договір поруки №08-26/5 від 09.02.2007 року укладений між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком»» та ОСОБА_2, Визнати неукладеним Договір про внесення змін №44-26/10 від 24.02.2009р. до Договору поруки №08-26/5 від 09.02.2007 року укладений між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком»» та ОСОБА_2 та вирішити питання про судові витрати.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, уточнений позов просив задольнити.

Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» Дорош І.І. в судовому засіданні заперечив проти позову на підставі поданих письмових заперечень та просив застосувати строк позовної давності.

Відповідач ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в судове засідання не з'явився, про причини неявки в судове засідання не повідомив, про місце час розгляду справи повідомлявся неодноразово, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.02.2007 року між ОСОБА_1 та «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» (закрите акціонерне товариство) було укладено Договір про іпотечний кредит №01-26/6 згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 36000,00 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ складало 236160,00 гривень.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між ОСОБА_1 та ЗАТ «та «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»» 14.02.2007 року було укладено Іпотечний договір №27/23-2007 посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В. за р. №199.

Згідно п. 1.2. договору іпотеки в заставу Банку передано квартиру заг. пл. 53,0 кв.м. розташовану за адресою АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності - ОСОБА_1

17.12.2012 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, та, як наслідок, перехід права вимоги за зобов'язаннями, які виникли у ОСОБА_1 на підставі Договору про іпотечний кредит № 01-26/6 від 09.02.2007р. до нового кредитора - ТОВ «Кредитні ініціативи».

В обґрунтування позовних вимог також зазначають, що відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно укладеного Договору про іпотечний кредит №01-26/6 від 09.02.2007р. сторони передбачили, п. 5.3.4. у разі відступлення прав вимоги за цим договором, кредитор зобов'язався повідомити позичальника протягом 5 днів з моменту укладення договору з цього приводу про особу нового кредитора.

Одночасно згідно п. 6.1. Договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, передбачено, враховуючи вимоги чинного законодавства щодо повідомлення Первісним кредитором Позичальників про здійснення відступлення прав вимоги на користь іншої особи та необхідність Новому кредитору повідомити позичальників про виконання грошових вимог шляхом перерахування коштів на нові банківські реквізити, сторони домовились здійснити розсилку повідомлень кожному позичальнику про відступлення прав вимоги за формою, затвердженою Додатком №4 та повідомити про нові банківські реквізити спільними зусиллями.

Таким чином, необхідність повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитом, передбачено як умовами Договору про іпотечний кредит № 01-26/6 від 09.02.2007 року так і Договором про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року.

Згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Жодного письмового повідомлення про передачу прав вимог Первісним кредитором та Новим кредитором на адресу Позивача ОСОБА_1 не направлялось, а ОСОБА_1, жодного повідомлення про відступлення прав вимоги за Кредитним договором не отримував.

Аналогічна правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року №3-43гс15, відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні, якщо обов'язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України договору про відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам ч. 1 ст. 516 ЦК України

Крім того, приймаючи до уваги, що вищезазначений договір носить ознаки договору факторингу, то на дані правовідносини розповсюджується дія ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно якої до фінансових послуг належить операції з факторингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника),

Згідно з пр. 1.2. Положення «Про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв'язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій», що затверджене Постановою НБУ №297 від 09.08.2002 року, небанківська фінансова установа, національний оператор поштового зв'язку має право здійснювати операції, передбачені ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями тільки після отримання генеральної ліцензії згідно з пунктом 2 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до фінансових послуг належать операції з факторингу.

Згідно ст. 21 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється щодо ринків фінансових послуг - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг).

Відповідно до п.п.1.2 розпорядження №231 від 03.04.09 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» до фінансової послуги факторингу віднесено - набуття права грошової вимоги до боржників - суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення.

Враховуючи вказане, а саме відсутність у ТзОВ «Кредитні Ініціативи» генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, а також те, що позичальник за договором кредиту є фізичною особою не суб'єктом господарювання, первісний кредитор ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» не вправі був укладати спірний договір у частині передачі прав вимоги до позивача за валютними кредитними договорами.

Зважаючи на вказане, слід вважати, що договір відступлення прав вимоги у вказаній частині суперечить вимогам закону та підлягає визнанню недійсним.

Вказане відповідає та не суперечить, також, ст. ст. 192, 193, 1077-1086 ЦК України, «Положенню про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв'язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій», затвердженому Постановою НБ України N 297 від 09.08.2002 р та Декрету Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, в редакціях на час укладення спірного договору.

Аналогічна позиція щодо права вимоги фактора лише до боржників - суб'єктів господарювання також найшла своє відображена в ухвалі ВССУ від 18.12.2013 року у справі №6-43353св13 та відповідає положенням ст.2 Конвенції України «Про міжнародний факторинг» від 28.05.88року.

Що стосується заперечення представника ТОВ «Кредитні ініціативи» про те, що розпорядження №1121 від 03.04.2009 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» втратило чинність, то суд констатує, що на момент укладення правочину, а саме Договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, дане розпорядження було чинним та не скасованим.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Також встановлено, що на момент продажі Новому кредитору залишок по Кредитному договору укладеному між ОСОБА_1 та ЗАТ «Акціонерний комеційний промислово-інвестиційний банк» по тілу становив 14754,89 Євро., по Відсоткова - 728,68 Євро,. Відсоткова ставка 13% річних діяла з 06.08.2012 року, а починаючи з 27.11.2012 року ТОВ «Кредитні ініціативи» встановив 16% річних.

Суд констатує, що жодного платежу Новому кредиту - ТОВ «Кредитні ініціативи» позивачем ОСОБА_1 не здійснював.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Первісний кредитор при видачі кредиту не роз'яснив позичальнику у письмовій формі особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;д)орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є)варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; є) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч.4 в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» які діяли на момент укладення договору до договорів укладених із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору

Окрім того, при огляді оригіналів документів, що надало ТОВ «Кредитні ініціативи» до суду Договір №42-26/10 про внесення змін і доповнень від 24 лютого 2009 року до Договору про іпотечний кредит №01-26/6 від 09 лютого 2007 року, укладеного між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_1 який не підписано жодною із сторін угоди.

Таким чином, ТОВ «Кредитні Ініціативи» в порушення умов Кредитного договору, на підставі неукладеного та фіктивного Договору про внесення змін та доповнень №42-26/10 від 24 лютого 2009 року встановлено новий розмір відсоткової ставки по кредиту в розмірі 16% відповідно починаючи з 28.11.2012 року.

Згідно п. 7.4. Кредитного договору всі зміни та доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін у письмовій формі шляхом укладення Договору про внесення змін і доповнень, що є невід'ємною частиною даного договору.

Неукладений Договір про внесення змін до кредитного договору значно погіршив становище позичальника, є несправедливим, оскільки містить умови про зміни у витратах; враховуючи додаткові нарахування, відсоток за користування кредитними коштами збільшився; є дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту, що також ставить в тяжке, несправедливе становище споживача в договірних зобов'язаннях; графік погашення кредиту не містить які суми на які рахунки повинні зараховуватись.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Таким чином, як в момент підписання Кредитного договору та і під час його виконання Позивача поставлено в невигідне та таке становище, яке порушує його права

У частині 3 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», встановлено правила збору та використання інформації щодо споживача як на стадії укладення договору споживчого кредиту, так і в процесі його виконання.

При укладенні оскаржуваного кредитного договору, Банк не попередив Позивача, що його послуги, зважаючи на їх ціну (вартість), явно не задовольнятимуть інтереси і вимоги Позивача, а також Банк не попередив і про те, що вартість кредиту може істотно зрости, ніж це очікувалось під час укладення договору.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної чи несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, споживач має право визнати договір недійсним і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Позивачу ОСОБА_1 з боку Банку не надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу Євро до гривні, не надано інформацію вірогідність і наслідки такого подорожчання, що спричинило придбання Позивачем продукції (кредиту), яка не має потрібних властивостей, а саме стійкої вартості оплати за кредит.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочин, здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсним, тобто виходячи з наведеного це є достатньою підставою для визнання правчину недійсним.

Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 3, 17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється серед іншого у разі визнання іпотечного договору недійсним. Отже, з визнанням недійсним основного зобов'язання визнанню недійсним підлягає правочин який забезпечує його виконання.

Таким чином заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги в частині часткового визнання Договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, визнання Договору про іпотечний кредит №01-26/6 від 09 лютого 2007 року та похідного Договору іпотеки недійсним, та Договору №42-26/10 про внесення змін і доповнень від 24 лютого 2009 року неукладеним є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Щодо визнання Договору поруки №08-26/5 від 09.02.2007 року укладеного між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком»» та ОСОБА_2 припиненим, суд констатує наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ж ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором, з ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №08-26/5 від 09 лютого 2017 року, в відповідності до п. 1 поручитель за цим договором зобов'язався відповідати в повному обсязі перед кредитором за своєчасне то повне виконання позичальником забов'язань за кредитним договором.

Пунктом 2 договору поруки позичальник та поручитель є солідарними боржниками.

Суд, дослідивши всі обставини справи та подані письмові докази констатує про наявність трьох підстав для припинення договору поруки.

По перше, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1, а відтак і поручитель ОСОБА_2, взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 08 лютого 2027 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

У відповідності до графіку платежів сума щомісячного погашення повинна становити не менш як - 516,90 Євро.

Позичальник перестав належним чином сплачувати відсотки починаючи з 17 грудня 2012 року.

Таким чином Відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» повинен був заявити позов до поручителя в шестимісячний строк з моменту виникнення прострочки.

Позовну заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення солідарно боргу до Тячівського районного суду пред'явлено - 23.02.2015 року.

Як вбачається зі змісту кредитного договору, відсотки за користування кредитом позичальник повинен сплачувати щомісяця у період з 01 по 10 число, тому з часу несплати платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Аналогічна право позиція відображена в постанові ВСУ від 17.09.2014 року №6-53цс14.

По друге, підставою для припинення поруки є направлення ТОВ «Кредитні ініціативи» поручителю Письмової вимоги 11.06.2013 року, згідно якої кредитор запропонував протягом тридцяти календарних днів погасити існуючу прострочену заборгованість, яка станом на 31.05.2013 року становила:

-152656,14 грн. - прострочена заборгованість за кредитом;

-16562,31 грн. - прострочені проценти.

Таким чином ТОВ «Кредитні ініціативи» визнано строк виконання зобов'язання за кредитним договором та Договором поруки таким, що настав після спливу 30 календарних днів, при цьому позов до поручителя мав бути пред'явлений до 12.06.2014 року.

Як роз'яснено в постанові №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Пленуму ВССУ, а саме пункт 24, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати

По третє, згідно Договору про внесення змін №44-26/10 від 24.02.2009 року до Договору поруки який не підписано жодною із сторін, відсоткову ставку було піднято до пунктом 1 Додаткової угоди до Договору поруки відсоткова ставка встановлена на рівні 14% річних.

При цьому згідно розрахунку заборгованості по Кредиту починаючи з 06.08.2012 року відсоткову ставку встановлено на рівні 13% річних а з 28.11.2012 року на рівні 16% річних.

Згідно п. 11. Договору поруки передбачено, всі зміни і доповнення до цього договору приймаються за взаємною згодою сторін і укладаються в простій формі.

Таким чином, враховуючи неправомірну поведінку кредитора в частині підняття відсоткової ставки в односторонньому порядку, без підписання будь-яких додаткових угод до договору поруки, є підставою для припинення поруки у зв'язку із збільшенням обсягу відповідальності.

Таким чином вимога Позивача ОСОБА_2 що визнання Договору поруки №08-26/5 від 09.02.2007 року припиненим а Договору про внесення змін №44-26/10 від 24.02.2009 рокудо Договору поруки неукладеним є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Також, суд констатує, що до початку розгляду справи по суті від відповідача в особі представника ТОВ «Кредитні ініціативи» надійшла заява про застосування строків позовної давності. Заява про поновлення строку позовної давності надійшла і від представника позивачів ОСОБА_5 Суд дослідивши фактичні обставини справи, а також докази якими ці обставини обґрунтовуються разом з нормами матеріального права, які регулюють перебіг строків позовної давності вважає, що заява представника позивачів про поновлення строків позовної давності є підставною і підлягає до задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України,суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг строків давності починається з моменту коли особа довідалася про порушення своїх прав. ТОВ «Кредитні ініціативи» 23 лютого 2015 року звернулось до Тячівського районного суду із позовною заявою про стягнення солідарно боргу, в якій до матеріалів позовної заяви було додано Договір №42-26/10 про внесення змін і доповнень до Кредитного договору від 24.02.2009 року, який не підписаний жодною із сторін, Договір про внесення змін №44-26/10 від 24.02.2009 року до Договору поруки який не підписано жодною із сторін.

Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог зазначив, що мали місце порушення Закону України «Про захист прав споживачів» у частині надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Крім того позов пред'явлено про визнання кредитного договору недійсним термін виконання якого не закінчився (строк дії договору 09.02.2007 р. по 09.02.2027р.) а на стадії його виконання зокрема девальвації національної валюти.

Згідно листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10-70/0/4-13 від 16.01.2013 року «Про окремі питання застосування строків позовної давності» йдеться, заява позивача про поновлення строку позовної давності (ч. 5 ст. 267 ЦК України), не означає, що подана заява (Відповідачам) про застосування позовної давності, тобто про сплив позовної давності, є наслідком відмови в позові, якщо він обґрунтований.

Відповідально до ст. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його порушення з поважних причин.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,60,61,73,169,213,215,224, 226 ЦПК України,суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк позовної давності для звернення в суд за захистом порушеного права.

Визнати частково недійсним Договір про відступлення прав вимоги, укладений 17.12.2012 року міжПублічним акціонерним товариством «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» (код за ), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (07400, Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, буд. 14, код за ), в частині передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" права за Договором про іпотечний кредит № 01-26/6 від 09.02.2007 року, укладеним між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_1, відповідно до витягу з Реєстру позичальників (Додаток №1) до Договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, який підписаний представником ТОВ «Кредитні ініціативи».

Договір про іпотечний кредит № 01-26/6 від 09.02.2007 року, укладеним між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» код за та ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1), визнати недійсним з моменту укладення.

Визнати неукладеним Договір №42-26/10 від 24.02.2009 року про внесення змін і доповнень договору про іпотечний кредит № 01-26/6 від 09.02.2007 року.

Іпотечний договір №27/23-2007 від 14.02.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котлярова Л.В. за реєстровим №199, укладений між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_1, визнати недійсним з моменту укладення.

Вилучити запис з Державного реєстру іпотек №3706599 (дата первинної реєстрації 14.02.2007 року) зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 05.12.2013 року відносно об'єкта обтяження: квартира, за адресою АДРЕСА_1.

Вилучити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №4496434 зареєстрованого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котлярова Л.В. 14.02.2007 року відносно об'єкта обтяження: квартира, за адресою АДРЕСА_1, номер РПВН: НОМЕР_2

Договір поруки №08-26/5 від 09.02.2007 року укладений між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком»» та ОСОБА_2, визнати припиненим.

Визнати неукладеним Договір про внесення змін №44-26/10 від 24.02.2009р. до Договору поруки №08-26/5 від 09.02.2007 року укладений між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком»» та ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Лемак О.В.