233 № 233/6647/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., при секретареві Мазепа Н.А., за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить стягнути з Прокуратури Донецької області за рахунок Державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 9646,00 грн., посилаючись на те, що 12 квітня 2012 року він звернувся до Костянтинівської міжрайонної прокуратури із заявою про злочин, яка в порушення вимог ст. 97 КПК України 1960 року посадовими особами Костянтинівської міжрайонної прокуратури не була зареєстрована та по ній не було прийняте відповідне рішення.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2013 року № 233/1266/13-к визнано неправомірними діяння посадових осіб Костянтинівської міжрайонної прокуратури щодо не реєстрації та неналежної перевірки його заяви від 03 лютого 2012 року у порядку ст. 97 КПК України 1960 року.

Внаслідок неправомірних дій посадових осіб Костянтинівської міжрайонної прокуратури йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тому, що він не мав змоги реалізувати своє право на розгляд заяви в порядку, встановленому КПК України 1960 року.

На час та після зазначених обставин він був вимушений відмовитись від звичного способу життя, що позбавило його можливості реалізувати свої звички та бажання. Сам факт перенесення вказаного, фізичний біль, безсоння від болю і хвилювань в результаті викликало не лише фізичну але й душевний біль і завдало глибокої душевної травми, призвело до втрати спокою, порушення нормального життєвого ритму, особиста вимушена бездіяльність та безпомічність також спричиняли йому моральні страждання, оскільки за складом характеру і стилем життя він - активна людина, а в результаті вказаних подій він вимушений був змінити свій спосіб життя та докладати додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення порушеного права, що заподіяло йому інтенсивних негативних психологічних переживань (моральних страждань).

Спричинену моральну шкоду він оцінює у 9646 грн., виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць бездіяльності посадових осіб Костянтинівської міжрайонної прокуратури щодо не реєстрації та неналежної перевірки заяви про притягнення до кримінальної відповідальності.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, додавши, що бездіяльність посадових осіб Костянтинівської міжрайонної прокуратури, яка визнана судом неправомірною, спричиняла йому сильні душевні страждання, внаслідок яких він не працював, чим був порушений звичний спосіб його життя. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що позивачем не доведений факт вчинення Костянтинівською міжрайонною прокуратурою цивільно-правового порушення. Зокрема, на підтвердження факту протиправності дій працівників прокуратури не може братись до уваги постанова Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.03.2012 року, оскільки у відповідності до положень КПК України 1960 року судовий контроль на стадії досудового розслідування не є підставою для визнання дій відповідача протиправними та притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Крім того, позивачем не доведений факт спричинення йому шкоди, причинний зв'язок між шкодою та діями (бездіяльністю) посадових осіб Костянтинівської міжрайонної прокуратури, а тому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник третьої особи Державної казначейської служби України, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надавши суду письмові пояснення, в яких просив провести розгляд справи у його відсутність, а також зазначив, зокрема, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих звязків, і відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких звязків.

Суд, заслухавши пояснення та доводи сторін, повно, всебічно та обєктивно зясувавши обставини справи та перевіривши їх дослідженими доказами, встановив таке.

Позивач свою вимогу про відшкодування моральної шкоди за рахунок держави пов'язує із порушенням прокуратурою вимог ст. 97 КПК України 1960 року щодо порядку реєстрації та проведення перевірки його заяви від 03 лютого 2012 року про вчинений злочин, встановленим постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.03.2013 року № 233/1266/13-к, яка набрала чинності 27 березня 2013 року, та якою, зокрема, визнано неправомірними діяння посадових осіб Костянтинівської міжрайонної прокуратури щодо не реєстрації та неналежної перевірки заяви ОСОБА_1 від 03.02.2012 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ст.ст. 265,373 КК України, ОСОБА_4 за ст.ст. 364,366,384 КК України, у порядку, передбаченому ст. 97 КПК України (а.с.62).

Статтею 56 Конституції України гарантовано, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1). Моральна шкода полягає, зокрема,у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї ( п.2 ч.2).

Згідно з п. 3 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на те, що у звязку із неправомірною бездіяльністю посадових осіб працівників Костянтинівської міжрайонної прокуратури він вимушений був відмовитись від звичного способу життя, що позбавило його можливості реалізації своїх звичок і бажань, можливості працювати. Факт перенесення вказаного, фізичний біль, безсоння від болю та хвилювань завдав йому глибокої душевної трави, призвів до втрати спокою, порушення нормального життєвого ритму; особиста та вимушена бездіяльність та безпомічність також спричиняли йому моральні страждання, оскільки за складом характеру і стилем життя він активна людина, а в наслідок вказаних подій він вимушений був змінити свій спосіб життя та докладати додаткових засиль для організації свого життя та відновлення порушеного права, що заподіяло йому інтенсивних негативних психологічних переживань (моральних страждань).

Проте, позивачем у судовому засіданні не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту відмови позивача від звичного способу життя, неможливості реалізувати свої звички та бажання, неможливості працювати, перенесення позивачем фізичного болю, безсоння від болю та хвилювань, тощо, а також доказів про наявність причинного звязку між шкодою та діями посадових осіб Костянтинівської міжрайонної прокуратури. Тим більше, що позивачем не конкретизовано у чому полягала його відмова від звичного способу життя, який спосіб життя був для нього звичний, яких саме звичок та конкретних бажань позбавився позивач у звязку з бездіяльністю працівників органів прокуратури, тощо.

Надана ж позивачем копія його трудової книжки не містить інформації про те, що саме внаслідок бездіяльності працівників органів прокуратури він не мав можливості певний час працювати, а містить лише інформацію про трудовий стаж позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди внаслідок порушенням прокуратурою встановленого ст. 97 КПК України 1960 року порядку реєстрації та проведення перевірки його заяви від 03 лютого 2012 року про вчинений злочин,

а встановлення судовим рішенням, яке набрало законної сили, факту неправомірної бездіяльності прокуратури не може бути безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди при недоведеності факту наявності такої шкоди та причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Тож, в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209,214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 09 лютого 2016 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.В. Каліуш