АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4473/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3329/16Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Хіль Л.М., Лобова О.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвали Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовм про захист прав споживача та визнання деяких умов кредитного договору №PLKPGK12253863 від 13 вересня 2007 року недійсними.

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 подав до суду уточнену позовну заяву, в якій додатково просив визнати порушеним права споживача на проведення банком переддоговірної роботи; визнати недійсним кредитний договір №PLKPGK12253863 від 13 вересня 2007 року та застосувати наслідки його недійсності, визнавши недійсним договір іпотеки від 13 вересня 2007 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2016 року уточнену позовну заяву ОСОБА_2 в частині вимог про визнання порушеним права споживача на проведення банком переддоговірної роботи, визнання недійсним кредитного договору прийнято до провадження суду.

Уточнену позовну заяву ОСОБА_2 в частині вимог про визнання недійсним договору іпотеки від 13 вересня 2007 року повернуто позивачеві для звернення до належного суду.

Не погодившись з вказаними ухвалами їх в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Останній просив скасувати ухвалу про відмову у забезпеченні позову та постановити нову, якою задовольнити заяву позивача про накладення арешту на квартиру. Окрім того, просив скасувати ухвалу про повернення уточненої позовної заяви позивачеві та постановити нову ухвалу, якою прийняти уточнену позовну заяву в частині визнання недійсним договору іпотеки до провадження Київського районного суду м. Полтави.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвал суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга на ухвалу про повернення уточненої позовної заяви позивачеві підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга на ухвалу про відмову у забезпеченні позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявником своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновком місцевого суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір немайнового характеру. Окрім того, квартира АДРЕСА_1 не належить відповідачеві ПАТ КБ «ПриватБанк».

Від так, відсутні підстави для забезпечення позову ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на вищевказану квартиру.

Постановляючи ухвалу про повернення уточненої позовної заяви ОСОБА_2 в частині вимоги про визнання договору іпотеки недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не підсудний Київському районному суду м. Полтави, оскільки забезпечене іпотекою нерухоме майно знаходиться на території Шевченківського району м. Полтави.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до уточненої позовної заяви ОСОБА_2 (а.с. 164) він просив визнати недійсним кредитний договір №PLKPGK12253863 від 13 вересня 2007 року та застосувати наслідки його недійсності, визнавши недійсним договір іпотеки від 13 вересня 2007 року.

Таким чином, спір виник з приводу укладення та виконання кредитного договору, який позивач прохає визнати недійсним, як такий, що укладений із порушенням вимог діючого законодавство.

Також позивач прохає визнати недійсним договір іпотеки, яким забезпечено зобовязання за кредитним договором, оскільки недійсність основного зобовязання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення (ст. 548 ч. 2 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Згідно зі ст. 114 ч. 1 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Отже, між сторонами відсутній спір з приводу нерухомого майна, а тому позов має бути предявлений за загальними правилами підсудності, визначеними ч. 2 ст. 109 ЦПК України.

Аналогічні висновки викладені у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1447цс16.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право: 1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу; 3) змінити ухвалу; 4) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, до повноважень апеляційного суду не відноситься вирішення питання про прийняття до провадження місцевого суду уточнених позовних вимог.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу про відмову у забезпеченні позову із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а отже відсутні підстави для скасування або зміни ухвали, які передбачені ст.312 ЦПК України.

Внаслідок порушення норм процесуального права, місцевим судом постановлено помилкову ухвалу про повернення уточненої позовної заяви позивачеві в частині оскарження договору іпотеки від 13 вересня 2009 року, яка відповідно до ст. 311 ч. 1 п. 4 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи до місцевого суду для продовження судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 311 ч. 1 п. 4, 312 ч.1 п.1, 314 ч.1, 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2016 року про повернення позовної заяви позивачеві в частині оскарження договору іпотеки від 13 вересня 2009 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2016 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу про відмову у забезпеченні позову відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2016 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_4

--//-- ОСОБА_5

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1