Справа № 738/1591/15-ц
№ провадження 2/738/13/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року Менський районний суд

Чернiгiвської областi

в складi:

головуючого судді Сова Т.Г.

секретарів судового засідання Бреус Н.В. , Минець П.Д.

за участю сторін :

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представників третьої особи ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена Чернiгiвської областi справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Нептун », третя особа (яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача) Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Менському районі Чернігівської області, про визнання неправомірним та скасування Акту з проведення розслідування нещасного випадку ( форма Н-5 ) від 28 липня 2015 року , що стався 12 червня 2015 року о 8 год. 40 хв. у ТОВ « Нептун » м. Мена Чернігівської області, зареєстрованого 29 липня 2015 року директором ТОВ «Нептун » ОСОБА_6. Про зобовязання комісії ТОВ « Нептун » негайно скласти Акт комісії з проведення розслідування нещасного випадку на виробництві під час виконання ОСОБА_1 виробничого завдання в робочий час (Н-1 ) що мала місце у виробничому цеху ТОВ « Нептун » 12 червня 2015 року 08 годині 40 хвилин . Про скасування наказу директора ТОВ «Нептун» ОСОБА_6 за № 22-к від 11 вересня 2015 року як неправомірний, та зобовязання ТОВ « Нептун » змінити формулювання звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням згідно поданої письмової заяви, про що зробити відповідний запис в трудовій книжці. Про стягнення на користь ОСОБА_1 з ТОВ « Нептун » в рахунок повної виплати вихідної допомоги - 4 423 грн.16 коп., в рахунок виплати соціальної допомоги по листкам непрацездатності за весь період стаціонарного лікування 4209 грн. 30 коп., в рахунок виплати середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з роботи 13 989 грн.31 коп., в рахунок повного відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., а всього 122 621 грн.77 коп.

В С Т А H О В И В:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нептун», третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Менському районі Чернігівської області про визнання акту про нещасний випадок не повязаного з виробництвом (Н-5) недійсним, зобовязання відповідачів скласти акт про нещасний випадок на виробництві (Н-1), про зміну підстав та формулювання звільнення, стягнення невиплаченої соціальної допомоги за листками непрацездатності і компенсацій соціального страхування та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивував тим, що з квітня 2009 року він працював водієм електронавантажувача в ТОВ «Нептун». 12 червня 2015 року близько 09 год. 20 хв., виконуючи роботу по навантаженню, перевезенні вантажів готової продукції у межах виробничого цеху складу ТОВ «Нептун», позивач, відчувши погіршення свого самопочуття, зупинив електрокар і намагався злізти з нього, але зачепився правою ногою за якусь деталь електрокару, не зміг утриматись і впав на бетонну підлогу, ударившись лівим плечем та головою об бетонну підлогу, втратив свідомість, внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження на виробництві. Після отримання виробничої травми, позивач був доставлений до реанімаційного відділення Менської ЦРЛ, де був виданий первинний листок непрацездатності із зазначенням того, що причиною непрацездатності є нещасний випадок на виробництві та його наслідки. Після цього позивач був доставлений до Чернігівської обласної лікарні, де була проведена операція на голові позивача по видаленню двох гематом, за період лікування в Чернігівській обласній лікарні також було видано листок непрацездатності із зазначенням того, що причиною непрацездатності є нещасний випадок на виробництві та його наслідки. В подальшому позивач продовжував лікування в неврологічному відділенні Менської ЦРЛ, а потім амбулаторне лікування, йому також були видані листки непрацездатності з зазначенням аналогічних причин непрацездатності. Після прибуття з Чернігівської обласної лікарні, позивач дізнався, що ніякого акту про нещасний випадок на виробництві, що з ним трапився, не складали, лікарняні листи бухгалтерія ТОВ «Нептун» не оплачує. В звязку з цим, для захисту свої прав позивач звернувся з відповідною заявою до Менської місцевої прокуратури Чернігівської області і лише після цього, наприкінці липня 2015 року йому поштовим відправленням надійшов Акт проведення розслідування нещасного випадку, який стався 12 червня 2015 року о 08 год. 40 хв. В ТОВ «Нептун» форми Н-5, в якому вказано: «На підставі п. 17 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, комісія прийшла до висновку, що даний нещасний випадок не визнається таким, що пов'язаний з виробництвом і акт за формою Н-1 не складається. Особи, дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку, відсутні». Позивач не погоджується з складеним актом, вважає що відповідач порушив його права, крім цього не був проведений повний розрахунок при звільненні з роботи позивача, а також незаконно винесено Наказ директора ТОВ «Нептун» за № 22-к від 11 вересня 2015 року. В звязку з цим, для захисту своїх прав позивач звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 збільшили позовні вимоги та просили суд визнати неправомірним та скасувати Акт з проведення розслідування нещасного випадку (форма Н-5 ) від 28 липня 2015 року, що стався 12 червня 2015 року о 8 год. 40 хв. у ТОВ «Нептун» м. Мена Чернігівської області, зареєстрованого 29 липня 2015 року директором ТОВ «Нептун» ОСОБА_6, зобовязати комісію ТОВ «Нептун» негайно скласти Акт комісії з проведення розслідування нещасного випадку на виробництві під час виконання ОСОБА_1 виробничого завдання в робочий час (Н-1) що мала місце у виробничому цеху ТОВ «Нептун» 12 червня 2015 року 08 годині 40 хвилин, скасувати наказ директора ТОВ «Нептун» ОСОБА_6 № 22-к від 11 вересня 2015 року як неправомірний, та зобовязати ТОВ «Нептун» змінити формулювання звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням згідно поданої письмової заяви, про що зробити відповідний запис в трудовій книжці. Крім цього, позивач просив стягнути на його користь з ТОВ «Нептун» в рахунок повної виплати вихідної допомоги - 4 423 грн. 16 коп., в рахунок виплати соціальної допомоги по листкам непрацездатності за весь період стаціонарного лікування 4209 грн. 30 коп., в рахунок виплати середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з роботи 13 989 грн. 31 коп., в рахунок повного відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., а всього 122 621 грн.77 коп.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтвердив, що позивач ОСОБА_1 з квітня 20009 року працював водієм навантажувача ТОВ «Нептун». При прийнятті на роботу позивач пройшов вступний інструктаж на підприємстві, потім 16 березня 2015 року пройшов повторний інструктаж з охорони праці, 24 квітня 2015 року пройшов навчання та перевірку знань з питань охорони праці, що підтверджується копіями витягів з журналів, які додаються до матеріалів справи. 15 червня 2011 року ОСОБА_1 пройшов попередній медичний огляд, а 13 серпня 2014 року періодичний. 12 червня 2015 року ОСОБА_1 прибув на роботу о 08.00 год., на стан свого здоровя не скаржився, приступив до роботи. Під час руху на навантажувачі по рампі виробничого цеху № 2, позивач відчув раптове погіршення стану здоровя, зупинив навантажувач і намагався злізти, але втративши свідомість впав на бетонну підлогу. Старший комірник ОСОБА_7 та вантажник ОСОБА_8, побачивши це, підбігли до нього, відразу надали першу медичну допомогу, викликали швидку допомогу і позивача було доставлено до Менської ЦРЛ. При госпіталізації ОСОБА_1 був встановлений первинний діагноз: симптоматична епілепсія. Стан після повторних епіднападів від 12.06.2015 року вперше виниклих. ГПМК за геморагічним типом. Внутрішньомозкова гематома? Підшкірна гематома скроневої ділянки зліва. Листом КЗОЗ «Менська ЦРЛ» від 03.07.2015 року було встановлено остаточний діагноз: закрита черепно мозкова травма, перелом кісток основи черепа, в/мозкова та субдуральна гематома правої скроневої області, забій головного мозку, підшкірна гематома в лівій скроневій області, підшкірна гематома в області лівого плечового суглоба та лівої ключиці. Ступінь тяжкості тяжка. Згідно з вимогами Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, 12.06.2015 року було складено Повідомлення про нещасний випадок та повідомлено Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань про випадок. Крім цього була створена комісія для розслідування нещасного випадку на виробництві, розслідування проводилось з 12.06.2015 року по 28.07.2015 року, про що також було повідомлено потерпілого ОСОБА_1 Згідно з медичним висновком КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» від 24.07.2015 року № 01-09/2019 лікарняна комісія повідомила, що відповідно до атестації робочих місць за умовами праці на робочому місці позивача небезпечних шкідливих виробничих факторів та психоемоційних навантажень не має, тому травма не може бути повязана з їх дією. Отже, комісією було встановлено, що єдиною причиною травмування позивача 12.06.2015 року є раптове погіршення стану здоровя, а також визначено, що нещасний випадок не повязаний з виробництвом та складено відповідний Акт за формою Н-5. Жодних обставин, які б свідчили про те, що нещасний випадок повязаний з виробництвом не має, враховуючи, що після госпіталізації ОСОБА_1 в Менську ЦРЛ, йому був встановлений первинний діагноз симптоматична епілепсія це свідчить про те, що саме приступ епілепсії став причиною падіння позивача з навантажувача та отримання травм. Згідно ч. 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», підприємство оплатило позивачу перші 5 робочих днів непрацездатності, потім відповідач звернувся до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з листом щодо оплати непрацездатності позивача, але Фонд відмовився оплачувати листи непрацездатності ОСОБА_1, будь якої вини в цьому відповідача нема. 11.09.205 року наказом № 22-к ОСОБА_1 було звільнено з роботи за станом здоровя згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП України, на підставі поданої ним 11.09.2015 року заяви, і виплачено компенсацію за відпустку та вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку. Таким чином, при звільненні позивача, були проведені всі розрахунки, які передбачаються чинним законодавством України. Будь які порушення з боку відповідача в даному випадку відсутні, в звязку з цим позовні вимоги з приводу спричиненої моральної шкоди є необґрунтованими і не доведеними. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Менському районі в судовому засіданні показав, що до відділення Фонду 12.06.2016 року надійшло повідомлення про нещасний випадок, що стався 12 червня 2015 року в ТОВ «Нептун» з гр. ОСОБА_1 Відповідно до п. 10 Порядку № 1232, 12 червня 2015 року наказом директора ТОВ «Нептун» було утворено комісію з розслідування даного нещасного випадку, на виконання п. 11 Порядку № 1232, до складу комісії було включено представника Фонду страхового експерта з охорони праці ОСОБА_4 Під час розслідування, комісією було встановлено, що на робочому місці позивача небезпечних, шкідливих виробничих факторів та психоемоційних навантажень немає, в звязку з цим комісія прийшла до висновку, що даний випадок не визнається таким, що повязаний з виробництвом, а тому Акт за формою Н-1 не складається. В серпні 2015 року ОСОБА_1 звертався до Відділення з заявою про неповноту розслідування нещасного випадку, який з ним трапився, на що йому було надіслано письмову відповідь про те, що до компетенції Фонду не входить переглядати чи додатково вносити зміни та видавати Акти за формою Н 1, а також розяснено, що в разі незгоди зі змістом акту він має право звернутись до Держгірпромнагляду щодо необхідності проведення повторного розслідування нещасного випадку, проте позивач не скористався наданим йому правом досудового врегулювання спору. В звязку з цим, представник заінтересованої особи, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він працює нейрохірургом в Чернігівській обласній лікарні. Позивач ОСОБА_1 був доставлений у важкому стані 13 червня 2015 року, був не контактний. Про те, що сталось говорила його дружина, згадувала про серію епілептичних нападів, також пояснила, що її чоловік працював на карі в ТОВ «Нептун», за щось зачепився і впав, перед цим у нього погіршилось самопочуття. Умови праці пацієнта вивчались, крім цього свідок доповнив, що в його компетенцію не входить розслідування нещасних випадків.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, представників третьої особи, також пояснення свідка, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні 14 квітня 2009 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу підсобним працівником ТОВ «Нептун» згідно наказу виконавчого директора ТОВ «Нептун» № 83-к від 14.04.2009 року, з 17.04.2009 року переведений на постійну роботу водієм навантажувачем згідно наказу виконавчого директора № 85-к від 17 квітня 2009 року, що підтверджується відомостями з трудової книжки (а.с.14-16).

12 червня 2015 року в ТОВ «Нептун» стався нещасний випадок з ОСОБА_1, після якого його було доставлено до Менської ЦРЛ, що підтверджується з листка непрацездатності АВЮ № 027162, де йому було встановлено причини непрацездатності: нещасний випадок на виробництві та його наслідки (а.с.18).

Після цього 13.06.2015 року ОСОБА_1 було доставлено до Чернігівської обласної лікарні, де він перебував на лікуванні по 23.06.2015 року, про що свідчить листок непрацездатності серії АГФ № 908277, в якому вказано причини непрацездатності: нещасний випадок на виробництві та його наслідки (а.с.19).

В подальшому ОСОБА_1 продовжував лікування до 06 вересня 2015 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи листками непрацездатності (а.с.20-23).

За положеннями ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

Згідно з п. 10 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року (далі - Порядок), роботодавець, одержавши повідомлення нещасний випадок зобов'язаний негайно: утворити наказом комісію з розслідування нещасного випадку у складі не менше ніж три особи та організувати розслідування.

Відповідно до ч.ч. 1-6 п. 13 Порядку комісія зобов'язана протягом трьох діб: обстежити місце нещасного випадку, одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з'ясувати обставини і причини нещасного випадку; визначити, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, розробити заходи щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 2 у трьох примірниках, а також акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н -1 згідно з додатком 3 у шести примірниках, якщо цей нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, або акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою НПВ згідно з додатком 4, якщо цей нещасний випадок визнано таким, що не пов'язаний з виробництвом, і передати їх на затвердження роботодавцю.

З даного приводу для проведення розслідування нещасного випадку, що стався 12 червня 2015 року о 08 год. 40 хв. в ТОВ «Нептун» згідно Наказу № 32 була створена комісія, за результатами роботи якої було винесено Акт, затверджений директором ТОВ «Нептун» 29 липня 2015 року, з якого слідує, що вказаний нещасний випадок не визнається таким, що пов'язаний з виробництвом і акт за формою Н-1 не складається.

Пунктом 14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві встановлено, що визнаються повязаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових обовязків, у тому числі у відрядженні, а також ті, що сталися, зокрема, у період перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці, повязаному з виконанням роботи, починаючи з моменту прибуття працівника на підприємство до його вибуття, який повинен фіксуватися відповідно до вимог правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або виконання завдань роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні.

Таким чином, нещасні випадки, що сталися з працівниками на території підприємства у робочий час, є такими, що повязані з виробництвом, що підтверджується правовою позицією Вищого адміністративного суду України (ухвала К-26179/09 від 24 жовтня 2013 року).

Враховуючи вищевикладене, комісією по проведенню розслідування нещасного випадку, що стався 12 червня 2015 року о 08 год. 40 хв. в ТОВ «Нептун», в порушення вимог норм діючого законодавства було винесено неправомірний Акт, оскільки вказаний випадок є таким, що пов'язаний з виробництвом, що призвело до порушення прав потерпілого.

Згідно Наказу № 22-к від 11.09.2015 року, винесеного директором ТОВ «Нептун» ОСОБА_1, водія навантажувача, було звільнено з роботи з 11.09.2015 року згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України, за станом здоровя.

Однак, в самому наказі вказано, що підставою є заява ОСОБА_1 від 11.09.2015 року, а це свідчить про те, що вказаний Наказ є незаконним, оскільки підставою для звільнення є не ініціатива роботодавця, а особиста заява працівника, тому ОСОБА_1 повинен бути звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Враховуючи, що при звільненні ОСОБА_1 з роботи була виплачена вихідна допомога в розмірі одного середньомісячного заробітку на загальну суму 2211 грн. 58 коп., що слідує з довідки № 427 від 06.11.2015 року (а.с.108), тому недоплаченою є вихідна допомога в розмірі ще двох середньомісячних заробітків, а саме: 4423 грн. 16 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день його звільнення.

Стаття 117 КЗпП України вказує, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємством повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Враховуючи, що при звільненні ОСОБА_1 з роботи відповідачем не було виплачено в повному обсязі вихідної допомоги, що залишається невиплаченою і по теперішній час, тому позовні вимоги з приводу стягнення середнього заробітку за весь час затримки, тобто з 11 вересня 2015 року по 20 травня 2016 року 8 місяців 9 днів, є законними і обґрунтованими.

Враховуючи відомості з довідки № 75 від 03.03.2016 року із бухгалтерії ТОВ «Нептун» (а.с.169) про те, що середньомісячна заробітна плата за період з червня 2014 року по травень 2015 року складала 1685 грн. 46 коп., тому середній заробіток позивача за період з 11 вересня 2015 року по 20 травня 2016 року становить:

1)за 8 місяців 1685 грн. 46 коп. х 8 міс. = 13 483 грн. 68 коп.;

2)за 09 днів 1685 грн. 46 коп. : 30 днів х 9 днів = 505 грн. 63 коп., а всього: 13 483 грн. 68 коп. + 505 грн. 63 коп. = 13989 грн. 31 коп.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п. 5 вказаного Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити у сумі 20 000 гр.

Позовні вимоги в частині стягнення відшкодування за листами непрацездатності ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», 21.08.2015 року відповідач оплатив позивачу перші 5 днів непрацездатності за період з 12.06.2015 року по 16.06.2015 року, а решту терміну непрацездатності оплачує Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоровя,честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Стаття 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 4 , 8, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 38 ,40 44 Кодексу законів про працю України, ст. 1167 ЦК України , суд

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним Акт форми Н-5 про нещасний випадок, який не повязаний з виробництвом від 28 липня 2015 року, що стався 12 червня 2015 року у ТОВ « Нептун » о 08 год. 40 хв. щодо ОСОБА_1, та затверджений директором товариства з обмеженою відповідальністю «Нептун».

Зобовязати директора ТОВ «Нептун» затвердити акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом форми Н-1, на підставі зміненого висновку акта розслідування нещасного випадку, що стався о 08 год. 40 хв. у ТОВ «Нептун» м. Мена Чернігівської області з ОСОБА_10.

Скасувати наказ директора ТОВ « Нептун » № 22 - к від 11 вересня 2015 року як неправомірний. Зобовязати ТОВ « Нептун » змінити формулювання звільнення з роботи ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КЗпП України «за власним бажанням згідно поданої заяви», про що внести відповідні зміни до його трудової книжки.

Стягнути з ТОВ «Нептун» на користь ОСОБА_1 20 000 грн. в рахунок морального відшкодування, 4 423 грн. 16 коп. в рахунок виплати вихідної допомоги та 13 989 грн. 31 коп. в рахунок виплати середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова