Справа № 263/1568/16-ц
Провадження № 2/263/805/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2016 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Момот А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину,

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказавши, що з 30.04.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. З листопада 2015 року сімя фактично розпалась, відповідач до грудня 2015 року надавав матеріальну допомогу, однак після перестав брати участь у витратах на дитину, що ставить її в крайнє важке матеріальне становище. Позивач посилається на те, що в даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною за станом здоровя. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Крім того вважає, що має право на отримання матеріальної допомоги від відповідача у звязку з тим, що потребує її, посилаючись на ч.3 ст. 84 СК України. У відповідності до довідки ВВК №28 від 11.02.2016 року ОСОБА_3 часто хворіє та тривало хворіє простудними захворюваннями. Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно, з дня предявлення позову, у розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання дружини у розмірі 1/6 частини заробітку.

Позивач та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали, зазначивши, що як на час подання позовної заяви так і на час розгляду справи позивач проживала у Жовтневому районі м.Маріуполя разом із дитиною, спочатку по вул.Купріна у свого дядька, а в подальшому по вул.Зелинського у батьків без реєстрації, тому доводи відповідача, що позов підлягає залишенню без розгляду, як поданий не за місцем проживання позивача, є безпідставинми. Крім того маються медичні документи та довідка з дитячого садку, що дитина проживає у м.Маріуполі. Позивач не заперечувала, що останній платіж матеріальної допомоги відповідача на утримання дитини вона отримала у березні 2016 року. На цей час її картка заблокована банком та вона звернулася до банку для розблокування картки.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив розгляди справу у його відсутність, за участю його представника ОСОБА_5, на підставі викладеного у позові. У заяві зазначив, що до позовної заяви було додано висновок ВКК №28 проте, що дитина часто хворіє, що не є підставою по догляду за дитиною до 5 років. Просить у позові про стягнення аліментів на дитину відмовити. Крім того зазначає. що позивачем порушено порядок підсудності, оскільки вона не проживає у м.Маріуполі за зазначеною адресою.

Представник відповідача у судовому засіданні ОСОБА_5 проти позову заперечувала, зазначила, що відповідач добросовісно надає матеріальну допомогу дитині, що підтверджується квитанціями про перекази, останній платіж було відправлено у березні 2016 року, але позивач заблокувала банківську картку та не приймає платежі від відповідача, тому підстав для стягнення аліментів у судовому порядку не має. Також зазначила, що відповідно до довідки дитина не хворіє тими захворюваннями, які можуть бути підставою для стягнення аліментів на утримання позивачки. Крім того зазначила, що позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду, оскільки позивач не проживала за вказаною у позові адресою, це спростовується довідкою, зареєстрована у м.Київі. Належних доказів, що позивач постійно проживає разом із дитиниою у м.Маріуполі не надано.

Суд заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 30 квітня 2011 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №243431 та не заперечується сторонами.

Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВК №275097 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 18.10.2011 року.

Відповідно акту від 24.03.2016 року складеного комітетом самоорганізації населення «НАДІЯ», ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з лютого 2016 року проживає з донькою ОСОБА_7 2011 року у квартирі з батьками за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідки від 16.03.2016 №32 виданої Комунальним дошкільним навчальним закладом розвитку «Ясла-садок №104 «Вербинка»» управління освіти Маріупольської міської ради», ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно відвідує дошкільний учбовий заклад №104 управління освіти Маріупольської міської ради з 01.09.2015 року.

Відповідно до висновку лікарсько-консультаційна комісія №28 від 11.02.2016 року ОСОБА_7 часто тривало хворіє на простудні захворювання.

За відомостями КЗ Маріупольської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м.Маріуполя" дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 спостерігається у центрі з 29.09.2015 року та висновок ЛКК № 28 від 11.02.2016 року видано на підставі карти розвитку дитини та не є підставою для нагляду за дитиною до 5 років.

У виписці з історії хвороби дитини виданої КЗ ММР «Центр Первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Маріуполя» від 11.03.2016 №01-11/360/1, зазначено, що дитина ОСОБА_7 знаходилась на диспансерному обліку в м. Києві, діагноз: Обструктивний бронхіт. З 09.02.2016 р. знаходиться під диспансерним наглядом в Центрі як часто хворіючи застудними захворюваннями.

Суду наданий акт від 14.04.2016 року про проживання позивача за адресою м.Маріуполь, вул.Купріна б. 41, кв. 98 за згодою власника ОСОБА_8, якому належить квартира на підставі договору дарування від 22.07.2006 року. Період проживання зазначений з вересня 2015 року по лютий 2016 року. За актом від 24.03.2016 року позивач проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 47, кв. 5 з лютого 2016 року.

Зазначені відомості спростовують доводи відповідача та його представника щодо порушення правил підсудності, оскільки судом встановлено, що на час звернення до суду та на час розгляду справи по суті позивач з дитиною проживала у Центральному (Жовтневому) районі м.Маріуполя. Посилання відповідача на довідку ЖБК "Горизонт" від 04.03.2016 року про те, що довідка від 08.02.2016 року про проживання позивача за адресою м.Маріуполь, вул.Купріна б. 41, кв. 98 анульована суд не приймає, оскільки ЖБК "Горизонт" 14.04.2016 року склав акт про проживання позивача за зазначеною адресою у період з вересня 2015 року по лютий 2016 року.

Крім того перебування дитини у м.Маріуполі підтверджується довідкою з дитячого садку та медичними документами дитини, надані сторонами, що спростовує доводи відповідача про перебування позивача з дитиною у м.Київі за місцем реєстрації.

За таких обставин суд не знаходить підстав для залишення позовних вимог без розгляду.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду.

Згідно з ст. 79 ч. 1 СУ України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

На підставі викладеного, позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню, оскільки відповідач зобов'язаний утримувати дитину, є працездатний та спроможний надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Виходячи з того, що вище зазначений висновок лікарсько-консультаційної комісії №28 від 11.02.2016 року та виписка з історії розвитку дитини (ф. 112/о) ОСОБА_3 не свідчать про те, що дитина ОСОБА_7 має вади фізичного або психічного розвитку, а інших доказів того, що дитина має вади фізичного або психічного розвитку суду не надано, тому у частині позовних вимог про стягнення аліментів на дружину слід відмовити.

Суд бере до уваги положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, та стягує судовий збір з відповідача, керуючись при цьому вимогами ч. 3 ст. 88 ЦК України, в якій вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок в дохід держави.

Рішення на підставі ст. 367 Цивільного процесуального Кодексу України в розмірі місячного платежу аліментів піддати негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215, 367 Цивільного процесуального Кодексу України, ст.ст.180, 181,182-185 Сімейного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 11 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.І. Скрипниченко