Справа № 535/429/16-ц
Провадження № 2/535/229/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року смт Котельва

КОТЕЛЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Мальцева С.О.,

з секретарем судового засідання - Білик Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

У С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Котелевського районного суду Полтавської області з позовною заявою, в якій просила: розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, укладеного між ними 7 вересня 1996 року, який був зареєстрований у відділі ЗАГС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області, після розірвання шлюбу залишити прізвище Дзюба.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 7 вересня 1996 року вона з відповідачем уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі ЗАГС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області. Від даного шлюбу у нас з відповідачем народилися син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, - ІНФОРМАЦІЯ_2. На протязі останніх років її з відповідачем сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Між ними постійно виникають сварки, вони не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, та взаємодопомоги. Всі спроби вирішити проблеми та досягти взаєморозуміння результатів не дали. На даний час фактичні шлюбні відносини між ними, та ведення спільного господарства припинено. За її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, так як наше подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу, суперечить її інтересам, що має для неї істотне значення.

Позивач надала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просила розгляд справи провести без її участі, строку для примирення подружжя просила не надавати.

Відповідач надав письмову заяву, в якій зазначив, що просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення, термін для примирення не потрібен.

Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з т а к о г о.

Розглядом справи установлено, що 07.09.1996 року між сторонами укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області, про що зроблено актовий запис №67. Від шлюбу у сторін народилися син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, - ІНФОРМАЦІЯ_2.

30.05.2016 року позивач звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу.

Отже, із встановлених обставин судом вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли шлюбні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як одного з подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання.

Так, згідно з частиною першою статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України).

Одним із способів реалізації цього права, відповідно до положень частини другої статті 104, частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, є припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з положеннями частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов'язок збереження сім'ї на саме подружжя при наявності на це категоричного заперечення.

Відтак, суд дійшов висновку, що сім'я сторін фактично розпалася, збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, і тому цей шлюб необхідно розірвати.

На підставі наведеного та у відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовільнити повністю.

2.Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2., укладеного між ними 7 вересня 1996 року, який був зареєстрований у відділі ЗАГС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області за №67.

3.Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище Дзюба.

4. Роз'яснити особам, які беруть участь у справі, що шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

5. Після набрання рішенням законної сили, надіслати його до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я: ОСОБА_5