АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2275/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Кімстачов О.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівБондаренка С. І., Фетісової Т. Л.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_6 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и л а :

23 червня 2015 року до суду звернувся ОСОБА_6 зі скаргою на постанову державного виконавця Христинівського районного управління юстиції Кушніра М.І. від 27.08.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 41569349. Просив суд скасувати вказану постанову як незаконну; визнати дії державного виконавця Кушніра М.І., якими не забезпечене виконання рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26.02.2013 року, такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження»; зобов'язати державного виконавця Кушніра М.І. поновити виконавче провадження № 41569349 від 17.01.2014 та виконати його у повному обсязі.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі його вимоги, вважаючи, що ухвала суду першої інстанції - незаконна, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що звинувачення ОСОБА_6 у порушенні державним виконавцем процедури виконавчого провадження є безпідставними. Суд прийшов до висновку, що під час виконавчого провадження старший державний виконавець відділу ДВС Христинівського районного управління юстиції діяв у межах своїх повноважень та обґрунтовано виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», яка не порушує права стягувача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2014 року Христинівським районним судом Черкаської області був виданий виконавчий лист на підставі рішення того ж суду від 26.02.2013 року по справі № 2-53/12. В виконавчому листі вказано, що суд визнав збудований ОСОБА_8 на території продовольчої бази по АДРЕСА_1: ангар з металевих конструкцій, розміром 38х12м.; фундаменти; встановлені металеві колони, ферми та покриття - самочинним будівництвом та зобов'язав останнього знести їх за власний рахунок.

17.01.2014 року старший державний виконавець відділу ДВС Христинівського районного управління юстиції за заявою ОСОБА_6 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за № 41569349 на виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 44).

22.01.2014 року ОСОБА_8 подав державному виконавцю заяву та зазначив, що визначені судовим рішенням об'єкти як самочинне будівництво - відсутні (т. 1 а.с. 45). Також надав відповіді Відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та розвитку інфраструктури від 22.01.2014 №16 та №17 (т. 1 а.с. 45-46), згідно з якими по АДРЕСА_1 серед наявних будівель на вказаній ділянці немає об'єктів самочинного будівництва, які б підлягали знесенню відповідно до рішення суду.

Обставини, вказані у заяві боржника та листах Відділу, були перевірені державним виконавцем та підтверджені під час безпосереднього виїзду за зазначеною адресою.

Виконавче провадження кілька разів зупинялось та поновлювалось. Нарешті постановою від 27 серпня 2014 року старший державний виконавець ДВС Христинівського районного управління юстиції Кушнір М.І. закінчив вказане виконавче провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що будівлі, які підлягають знесенню ОСОБА_8 відсутні за вказаною в рішенні суду адресою: АДРЕСА_1 ( т. 1 а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинна на момент виникнення даних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49 цього ж Закону України виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Даючи оцінку заяві скаржника про те, що спірні будівлі до цього часу не знесені, колегія суддів звертає увагу на наступне.

ОСОБА_6 у своїх заявах та скаргах наполягає на виконанні рішення Христинівського районного суду, Черкаської області від 26.02.2013 року, яким збудований ОСОБА_8 на території продовольчої бази, що по АДРЕСА_1: ангар з металевих конструкцій, розміром 38х12 м.; фундаменти; встановлені металеві колони, ферми та покриття визнано самочинним будівництвом та зобов'язано ОСОБА_8 знести їх за власний рахунок. При цьому апелянт наголошує, що будівлі, які визнані судом самочинними, розташовані на території продовольчої бази за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цивільної справи, матеріалів виконавчого провадження та додаткових матеріалів ще 16.09.2010 року рішенням виконавчого комітету Христинівської міської ради № 234/1 соляному складу, який належить ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.2005 року № 2684 та договору міни від 05.03.2008 року № 762 присвоєно юридичну адресу: АДРЕСА_1 Рішенням виконавчого комітету Христинівської міської ради

Черкаської області від 23.11.2010 року №8 ОСОБА_8 надано дозвіл на спорудження зблокованих навісів.

16.06.2011 року виконавчий комітет Христинівської міської ради своїм рішенням №152 дозволив останньому оформити право власності на майновий комплекс будівель та

споруд, що розташовується в АДРЕСА_1

24.11.2014 року Київський апеляційний адміністративний суд, переглядаючи в апеляційному порядку постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20.05.2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 про визнання незаконними дій, рішень, зобов'язання вчинити певні дії, встановив, що позовна вимога ОСОБА_6 про визнання незаконними та недійсними рішення виконавчого комітету Христинівської міської ради № 8 від 23.11.2010 року «Про надання дозволу ОСОБА_8 на спорудження зблокованих навісів по АДРЕСА_1» та від 16.06.2011 № 152 «Про надання дозволу ОСОБА_8 на оформлення права власності на майновий комплекс будівель та споруд» не підлягає до задоволення, оскільки вказаними рішеннями права ОСОБА_6 не порушуються.

На виконання рішення виконавчого комітету Христинівської міської ради № 152 від 16.06.2011 року ОСОБА_8 видане Свідоцтво про право власності НОМЕР_2 яким засвідчено, що він є власником комплексу (будівлі та споруди) по АДРЕСА_1

До складу об'єкту нерухомості загальною площею 394.6 кв. м входить: навіс Б., соляний склад В. загальною площєю394,6 кв. м., навіс Г., убиральня Д., огорожа 1., ворота 2.

Крім того, 09 серпня 2012 року Христинівська міська рада погодилась продати ОСОБА_8 земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 5292 кв. метри, що розташована в м. Христинівка по АДРЕСА_1 для обслуговування соляного цеху за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови Христинівської міської ради (рішення №17-3/60-VІ).

На підставі договору купівлі - продажу від 06 грудня 2012 року Христинівська міська рада Черкаської області продала, а ОСОБА_8 купив земельну ділянку загальною площею 0.5292 га з кадастровим номером НОМЕР_1 для обслуговування соляного складу за рахунок земель житлової та громадської забудови в АДРЕСА_1

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення та набрання чинності рішення суду, на підставі якого було відкрите це виконавче провадження, існувало дві окремі адреси в АДРЕСА_1. Тому державний виконавець, формально не виявивши будівель, які підлягають знесенню за адресою: АДРЕСА_1, виніс постанову про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з відсутністю спірних будівель за вказаною адресою.

Разом з тим, ОСОБА_6 стверджує, що вказані у рішенні суду самочинно збудовані будівлі не знесені до цього часу. Доказів, які б спростовували це твердження сторонами не надано. Органи ДВС проти цього також не заперечують.

Крім того, частиною 4 ст. 369 ЦПК України передбачено право суду вносити виправлення до виконавчого листа, а також за певних обставин визнавати його таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. З такими заявами сторони виконавчого провадження до суду не звертались.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України та ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» є передчасним та необґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Отже суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала міськрайонного суду постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню. Відновлення виконавчого провадження, на думку колегії суддів, дає можливість органам ДВС усунути вказані порушення та вчинити дії відповідно до Закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою постанову державного виконавця Христинівського районного управління юстиції Кушніра М.І. від 27.08.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 41569349 визнати неправомірною та скасувати.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :