Справа № 296/583/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

(заочне)

"24" травня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

судді - Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей Житомирської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулась до суду з даним позовом та з урахуванням уточненої позовної заяви просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_4 на період з 01.03.2016 року по 01.03.2019 року до Грузії у період з 01.06.2016 року по 01.09.2016 року кожного наступного року; до Ізраїлю у період з 01.03.2016 року по 01.12.2016 року кожного наступного року; до ОСОБА_6 Федерації у період з 01.03.2016 року по 01.12.2016 року кожного наступного року з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання в Україні, а також дозволити оформити документи для тимчасового виїзду дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України у період з 01.03.2016 року по 01.03.2019 рік до країн: Грузії, Ізраїлю, ОСОБА_6 Федерації.

Позов обґрунтовано тим, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між позивачем та відповідачем розірваний та на даний час позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який є громадянином ОСОБА_6 Федерації та має посвідку на постійне місце проживання в Україні, а позивач має дозвіл на тимчасове проживання на території ОСОБА_6 Федерації.

ОСОБА_1 також зазначила, що відповідач участі у вихованні та догляді дитини не бере, її фізичним духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає. Позивач має намір разом з дитиною в період з 01.03.2016 року по 01.03.2019 рік тимчасово виїздити за кордон для оздоровлення, відпочинку, культурного та духовного розвитку дитини, а саме до країн: Грузії, Ізраїлю, ОСОБА_6 Федерації.

31.12.2015 року позивач звернулась до відповідача з письмовим проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, однак останній відповідної згоди на час звернення до суду не надав, тому позивач була змушена звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили задовольни з підстав викладених в позовній заяві. Позивач зазначила, що в Ізраїлі та Грузії проживають її родичі і є можливість оздоровлення.

Відповідач в судове засідання не зявився, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

У судовому засіданні 31.03.2016 року відповідач зазначив, що не заперечує щодо виїзду дитини до Ізраїлю.

Представник третьої особи органу опіки та піклування, в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечила, вказала на можливість його задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року (зі змінами), постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (зі змінами).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п.3, п.4 Постанови).

Відповідно до підпункту 2 пункту 20 Постанови КМУ № 152 від 07.05.2014 року «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення» оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників. У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі України заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства.

Пунктом 23 Постанови КМУ №152 передбачено, що у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку та проживає з одним із батьків, заявник разом з документами, зазначеними у пункті 22 цього Порядку, також подає оригінал або засвідчену в установленому порядку копію одного з таких документів: 1) свідоцтва про смерть другого з батьків; 2) рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; 3) рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; 4) рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; 5) довідки про реєстрацію місця проживання дитини разом з одним із батьків, який подає заяву-анкету, або у разі оформлення паспорта у закордонній дипломатичній установі України - іншого документа, що підтверджує таку реєстрацію; 6) оригінал витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

З огляду на викладене, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. При цьому, документ для виїзду за кордон (паспорт) виготовляється дитині за заявою одного із батьків, з ким проживає дитина.

Зі змісту свідоцтва про народження серії 1-ТП №164727 вбачається, що позивач та відповідач є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Шлюб між сторонами було розірвано 27.05.2013 року, а дитину залишено на проживання при матері, що підтверджується рішенням Корольовського районного суду м. Житомира, справа №296/616/13-ц (а.с. 9).

На даний час позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який є громадянином ОСОБА_6 Федерації, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копією паспорта (а.с. 10,11).

31.12.2015 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_4 із заявою про надання нотаріально посвідченого дозволу на виїзд дитини за кордон (а.с. 13), однак заява була залишена без відповіді.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №323 від 20.04.2016 року «Про затвердження висновку щодо доцільності надання дозволу на виїзд малолітнього ОСОБА_5 за кордон без згоди його батька ОСОБА_4», виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітнього ОСОБА_5, 10.01.2012 року без письмової згоди на це його батька ОСОБА_4 впродовж 2016-2019 років до Грузії в період з 01 червня по 01 вересня, до Ізраїлю та ОСОБА_6 Федерації в період з 01 березня по 01 грудня (а.с. 56).

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування ч.1 ст. 18 Конвенції про права дитини.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини та оцінивши, досліджені судом докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон та виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон, як таких, що відповідатимуть інтересам останньої, а тому позов підлягає задоволенню.

При цьому суд наголошує, що позивач зобовязана повернути дитину до постійного місця проживання в Україні після тимчасового виїзду дитини за кордон.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_4 на період з 01.03.2016 року по 01.03.2019 року до Грузії у період з 01.06.2016 року по 01.09.2016 року кожного наступного року; до Ізраїлю у період з 01.03.2016 року по 01.12.2016 року кожного наступного року; до ОСОБА_6 Федерації у період з 01.03.2016 року по 01.12.2016 року кожного наступного року з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання в Україні.

Дозволити ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_4 оформити документи для тимчасового виїзду дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України у період з 01.03.2016 року по 01.03.2019 рік до країн: Грузії, Ізраїлю, ОСОБА_6 Федерації.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Суддя О. Й. Адамович