Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого-судді БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі Ізвольській С.С.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_6.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача - ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим 09.07.2014 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 11658.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина.

09.06.2011 року ОСОБА_6 було складено заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Погребняком О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2237, за яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповів своєму сину - ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Зазначений строк на прийняття спадщини за заповітом позивач пропустив з причин, які просить визнати поважними.

Причинами пропущення строку на прийняття спадщини за заповітом стало те, що позивач постійно проживає у Сполучених Штатах Америки, прийнятий на консульський облік Генерального консульства України в Нью-Йорку з 12.09.2011 року.

Згідно в'їзних/виїзних віз, проставлених у його закордонному паспорті, ОСОБА_5 виїхав з США в Україну 24.05.14р. і 30.05.2014 року повернувся до США; як тільки дізнався про смерть батька, 09.07.2014р. прилетів на похорон в Україну і вибув 15.07.2014р., а після похорон батька мав змогу прилетіти в Україну лише 15.09.2015р. У період часу з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 15.07.2014 року пріоритетним для нього було поховання батька, а не отримання спадщини.

Крім цього, він був вимушений займатися отриманням паспорту громадянина України, який був йому виданий у п'ятницю - 12.07.2014 року, а вже у понеділок 15.07.2014р. він вилетів до США.

Смерть батька викликала у нього душевні страждання, емоційне перенапруження, що в результаті погіршило стан його здоров'я, загострило хронічні хвороби, що призвело до необхідності звертатися за отриманням медичної допомоги на території США.

Приїхавши на роковини після смерті батька в Україну, зокрема, - 28.09.2015 року позивач оформив письмову заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_6 згідно заповіту від 09.06.2011 року, однак, йому нотаріус повідомив про необхідність звернення до суду з позовом про поновлення пропущеного ним строку, оскільки у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася дружина його батька - відповідач ОСОБА_3, яка на час подання позивачем заяви про прийняття спадщини вже отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6

Спадковим майном є ? частина квартири АДРЕСА_1, решта ? частини цієї квартири належить відповідачці на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.02.2015 року Двадцять першою Київською державною нотаріальною конторою.

За змістом ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що строк подання заяви ним пропущений з причин, пов'язаних з об'єктивними, істотними труднощами, - перебуванням у місці постійного проживання в США, та загострення хвороби, що унеможливлювали подання ним заяви і до Консульства України в США.

У зв'язку з наведеними вище обставинами, представники позивача підтримали у судовому засіданні позовні вимоги, просили позов задовольнити, встановити позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з тих підстав, що вказані позивачем причини пропущення строку на подання заяви про прийняття спадщини є не поважними, ОСОБА_5 перебуває у США на консульському обліку, де і мав можливість реалізувати своє право та подати заяву на прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом. Також, у позивача була можливість звернутись до нотаріуса під час перебування на території України, оскільки він отримав паспорт громадянина України 12.07.2014 року, а виїхав до США лише 14.07.2014 року.

Відповідач визнала те, що позивач є хворою людиною і має проблеми зі здоров»ям та потребував медичної допомоги, якою вона також йому допомагала скористатися в Україні, однак, просила критично оцінити зазначені позивачем причини пропущення строку на подання заяви про прийняття спадщини, пояснивши, що після смерті свого чоловіка під час його похорон вони з позивачем мали ромову про спадщину, вона була обізнаною про заповіт і не заперечувала проти успадкування позивачем усього належного йому. Вони домовились про те, що на рік по батьку оформлять спадщину, однак, на роковини позивач в Україну не прилетів, що і стало підставою для оформлення нею спадщини за порадою нотаріуса. Факт звернення позивача до суду образив і наніс моральну травму відповідачці, яка пояснила, що якби позивач звернувся до неї, вона б надала свою згоду.

Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких письмових пояснень по суті позовних вимог не направив.

Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв'язку, встановив наступне.

Наданими суду доказами, зокрема, свідоцтвом про смерть, виданим 09.07.2014 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 11658, підтверджується те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на майно, яким є ? частина квартири АДРЕСА_1, яка належала останньому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30.09.1993 року згідно розпорядження №978.

За життя, а саме - 09.06.2011 року ОСОБА_6 було складено заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Погребняком О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2237, за яким останній усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своєму сину - позивачу ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як убачається з матеріалів спадкової справи, заяву про прийняття спадщини за законом у 6-місячний строк з дня відкриття спадщини подала відповідач ОСОБА_3

Заяву про прийняття спадщини за заповітом позивач ОСОБА_5 оформив та подав нотаріусу лише 28.09.2015 року, пропустивши встановлений законом строк.

Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом КМНО Берестовою І.О., зареєстрована в реєстрі за № 1121 та направлена до Десятої Київської державної нотаріальної контори 07.10.2015 року.

10.10.2015 року Десята Київська державна нотаріальна контора направила заяву позивача за належністю до 21-ої Київської державної нотаріальної контори, посилаючись на те, що за даними Спадкового реєстру спадкову справу до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 заведено у Двадцять першій Київській державній нотаріальній конторі за заявою його дружини ОСОБА_3

23.10.2015 року позивач отримав відмову 21-ої Київської державної нотаріальної контори у прийнятті заяви з підстав пропуску шестимісячного строку, в якій зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 вже видано відповідачці 03.02.2015 року.

Згідно із ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналізуючи положення ст. 1272 ЦК України, на підставі яких вирішується питання щодо наслідків порушення строку для прийняття спадщини, слід дійти висновку, що цією нормою встановлено два способи продовження строку для прийняття спадщини: позасудовий і судовий.

Згідно із ч. 2 цієї норми позасудовий порядок прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, застосовується за наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Така згода викладається в письмовій заяві та подається нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину.

Судовий порядок продовження строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила цей строк.

За наявності відомостей про позасудове вирішення питання про вступ спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, до спадкування не підлягають задоволенню вимоги про встановлення додаткового строку на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Матеріали спадкової справи не містять заяви відповідача про згоду на прийняття від позивача заяви про прийняття спадщини за межами встановленого законом 6-місячного строку з дня відкриття спадщини, тому доводи відповідача про відсутність спору і наявності можливості у сторін вирішувати це питання у позасудовому порядку суд оцінює критично.

Оцінюючи доводи і заперечення сторін щодо причин пропущення позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини, суд виходить з наступного.

Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як роз'яснено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до довідки від 01.02.2016 року, наданої суду Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, позивач - ОСОБА_5 в період з 01.05.2014 року по 30.09.2015 року перетинав державний кордон України у пункті пропуску Бориспіль-D: на в'їзд 24.05.2014 року, на виїзд 30.05.2014 року; на в'їзд 09.07.2014 року , на виїзд 15.07.2014 року; на в'їзд 15.09.2015 року, на виїзд 29.09.2015 року.

Сторонами даний факт не заперечується, оскільки перший в»їзд позивача в Україну був викликаний хворобою батька і поганими прогнозами щодо його подальшого життя; другий в»їзд відбувся з метою похорон, а під час третього в»їзду була оформлена заява.

Відповідно до листа за № 1-16/вх1280-16 від 22.03.2016 року, яким уточнено лист від 29.02.2016 року, Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, - громадянин ОСОБА_5 12.07.2014 року був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Подільським РВ ГУ ДМС України в м. Києві, на підставі заяви про оформлення паспорта громадянина України, замість втраченого паспорта колишнього СРСР серії НОМЕР_2, виданого Дніпровським РОВД в м. Києві від 02.04.1987 року.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що позивач міг без паспорту в Україні подати заяву про прийняття спадщини, оскільки відповідно до п. 3.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса; згідно п. 3.5. цього ж Порядку, - якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

У будь-якому випадку, ні встановлення особи, ні нотаріальне посвідчення підпису не було можливим без паспорту.

Отже, заслуговують на увагу доводи позивача про те, що під час перебування в Україні без паспорта громадянина України він фактично не міг подати заяву про прийняття спадщини, а отримавши паспорт у п'ятницю, в понеділок зранку він виїхав з України, що підтверджується належними доказами.

Листом № 721/17-636-241 Міністерства закордонних справ України від 22.02.2016 року підтверджується факт постійного проживання позивача на території США, перебування ОСОБА_5 на постійному консульському обліку з 12 вересня 2011 року .

Статтею 38 Закону України «Про нотаріат» передбачений перелік нотаріальних дій, вчинюваних консульськими установами України, серед яких є посвідчення угод, видача свідоцтв про право на спадщину, посвідчення часу пред'явлення документів. Перелік цих дій не є вичерпним, тому суд приймає до уваги , як обґрунтовані, доводи представника відповідача про те, що законодавством була передбачена можливість подання позивачем, який перебуває на консульському обліку в США, заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Однак, як вбачається з медичної довідки від 13.03.2016 року, виданої лікарем у США ОСОБА_9, ОСОБА_5 хворіє на хронічну обструктивну хворобу легенів (емфіземи), перебував у лікарні із загостренням ХОХЛ, скаржиться на затримку дихання, кашель та прийняв інгаляційні ліки, пов'язані з його распіраторними симптомами

Згідно з медичною довідкою, від 17.03.2016 року виданої лікарем у США ОСОБА_10, вбачається, що ОСОБА_5 проходив і на даний час проходить лікування у зв'язку з розвитком депресії, яка супроводжується апатією, зменшенням спілкування з оточуючими. Його емоційний стан викликаний смертю його батька у червні 2014 року та вимагав тривалого медичного лікування та реабілітації. На той період та протягом близько 7 місяців він не мав змоги приймати рішення через його пригнічений стан.

Відповідно до медичної довідки від 17.03.2016 року, наданої лікарем у США ОСОБА_7, зазначено, що ОСОБА_5 проходив лікування під наглядом зазначеного лікаря та страждає на численні медичні хронічні стани, в тому числі: ХОХЛ, емфізема, легеневі вузли регулярний паннікуліт, венозний застій, ожиріння, не повністю контрольований панкреатит, гіпертензію та гіперліпідемію.

Фізична неможливість позивача в силу стану його здоров'я звернутися до консульської установи позивачем доведена і дані обставини не спростовані відповідачем, яка, натомість, визнала важкий стан здоров»я позивача.

Надані позивачем у сукупності докази підтверджують доводи про наявність причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчасне подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, оскільки у позивача, як спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, а ці обставини у їх сукупності суд вважає такими, що є поважними.

Відтак, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1268, 1272 ЦК України ст.ст. 10, 57-58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_5 додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення в судовому засіданні, однак, брали участь у справі, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: