Справа № 457/825/15 Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В.Т.
Провадження № 22-ц/783/222/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Бойко С.М. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 27 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, третя особа: Трускавецька міська рада, орган опіки та піклування Трускавецької міської ради про заборону вчиняти певні дії, усунення перешкод в користуванні житлом та земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 27 липня 2015 року заяву ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_7 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_8, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, іншим особам вчиняти будь-які дії пов"язані з будівництвом на земельній ділянці по вул. Дрогобицькій, 6/2 в м. Трускавці, до вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_6, яка звернулася до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, треті особи: Трускавецька міська рада, орган опіки та піклування Трускавецької міської ради про заборону вчиняти певні дії, усунення перешкод в користуванні житлом та земельною ділянкою.

Вищезгадану ухвалу через свого представника ОСОБА_4 оскаржила ОСОБА_3. Вважає, що при постановленні ухвали, судом порушено норми матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що суд не перевірив, кому належить земельна ділянка, законність будівництва на якій є предметом спору. Стверджує, що позивачем не доведено існування загрози, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, що є підставою для вжиття заходів забезпечення позову. В апеляційній скарзі просить ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 27 липня 2015 року скасувати та ухвалити нову ухвалу , якою відмовити ОСОБА_6 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 підлягає задоволенню із наступних підстав.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.312 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Як вбачається з виділених матеріалів цивільної справи, 27 липня 2015 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_6, яка звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, треті особи: Трускавецька міська рада, орган опіки та піклування Трускавецької міської ради про заборону вчиняти певні дії, усунення перешкод в користуванні житлом та земельною ділянкою.

Одночасно із звернення до суду із позовом, позивач по справі ОСОБА_6 подала до суду заяву, в якій просить в порядку забезпечення позову заборонити ОСОБА_8, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, іншим особам вчиняти будь-які дії повязані з незаконним будівництвом на земельній ділянці на вул. Дрогобицькій, 6/2 в м. Трускавці, до вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_7 до них про заборону вчиняти певні дії.

Як підстави для вжиття заходів забезпечення позову зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, а саме спричинить заподіяння матеріальної шкоди, утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду по вирішенню спору між сторонами, та ставить під загрозу життя та здоровя членів її сімї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд виходив з тих підстав, що заяву про забезпечення позову ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_7, слід забезпечити таким видом забезпечення позову, як забороною вчиняти певні дії, оскільки продовження ведення будівництва багатоповерхового житлового будинку відповідачами може в майбутньому утруднити виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3,треті особи: Трускавецька міська рада, орган опіки та піклування Трускавецької міської ради про заборону вчиняти певні дії, усунення перешкод в користуванні житлом та земельною ділянкою.

Однак, з таким висновком колегія суддів не може погодитися із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені у статті 152 ЦПК України, зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Стаття 153 ЦПК України зазначає, що про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Згідно з Розясненнями, що містяться у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Проте суд першої інстанції, задовольняючи клопотання позивача про забезпечення позову, не навів в оскаржуваній ухвалі мотиви прийняття такого рішення, не зазначив, яким чином не прийняття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не навів жодних обставин та не послався на докази, які б обґрунтовували припущення щодо необхідності вжиття заходів по забезпеченню позову.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що не прийняття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні бути фактичним вирішенням справи.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 23 січня 2015 року, витребовано майно - земельну ділянку за адресою: м. Трускавець, вул. Дрогобицька, 6, площею 0,0404 га, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3, як покупцем, та ОСОБА_9, як продавцем, посвідченого 24.12.2003 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 4595, та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 059142, виданого 16.03.2004 року, реєстр. № 61 на її прізвище ОСОБА_3 - з незаконного володіння ОСОБА_7.

Визнано за ОСОБА_3 - право власності на земельну ділянку за адресою: м. Трускавець вул. Дрогобицька, 6, площею 0,0404 га.

Окрім цього, на підставі договору дарування частини житлового будинку від 09 жовтня 2003 року ОСОБА_9 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар 1/2 ідеальну частину житлового будинку в м. Трускавці по вул. Дрогобицька,6.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи ксерокопії договору дарування ? частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11 від 28.12.2006 року за реєстровим номером 2781, ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_12 прийняла в дар ? частину житлового будинку № 6 по вул. Дрогобицькій в м.Трускавець Львівської області /а.с.84-84 зв/, який зареєстрований в Реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.12.2006 року /а.с.101/.

З долученого до матеріалів справи ксерокопії Державного акту на земельну ділянку від 29.10.2007 року /а.с.99-100/ видно, що власником земельної ділянки, площею 0,0339 га, що розташована по вул.Дрогобицькій, 6 в м.Трускавець Львівської області є ОСОБА_8.

Також, встановлено, що будівництво розпочате ОСОБА_8 відповідно до чинного законодавства 10.06.2015 року на земельній ділянці, що відведена для обслуговування житлового будинку, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_3 і остання проти будівництва не заперечує, з зареєстрованим повідомленням в Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про початок виконання будівельних робіт за №ЛВ 48, яке видане на підставі оцінки та аналізу архітектурної документації та правовстановлюючих документів на землю, що надає право на початок будівництва і є фактичним дозволом на таке.

Колегією суддів також встановлено, що позивач по справі на день звернення до суду із даним позовом і на день постановлення оскаржуваної ухвали не являється ні власником житлового будинку № 6 по вул.Дрогобицькій в м.Трускавець Львівської області, ні власником земельної ділянки для обслуговуавння житлового будинку № 6 по вул.Дрогобицькій в м.Трускавець Львівської області, лише є зареєстрованим і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Таким чином, при постановленні ухвали суд першої інстанції зазначені вимоги закону не врахував та обрав спосіб забезпечення позову, яким фактично вирішив спір. Тобто при вирішенні питання про забезпечення позову судом порушені норми процесуального права.

Згідно зі ст. 312 ЦПК України, допущені порушення норм процесуального права є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали Трускавецького міського суду Львівської області про забезпечення позову від 27 липня 2015 року, як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.313, п.6 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 27 липня 2015 року про забезпечення позову скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Бойко

ОСОБА_2