Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, за касаційною представника публічного акціонерного товариства «Київобленерго» - Конєвої Лариси Леонідівни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 червня

2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі - ПАТ «Київобленерго») звернулося до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 14 березня 2008 року між ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» та ОСОБА_4 було укладено договір на користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1.

12 серпня 2014 року було проведено перевірку лічильника обліку електричної енергії за вказаною адресою та складено акт технічної перевірки, яким зафіксовано показники лічильника 152 873 кВт/год.

18 серпня 2014 року лічильник направлено на експертизу в ДП «Укрметрестстандарт», за висновками якого було встановлено, що в корпусі зазначеного лічильника виявлено сторонній предмет та встановлено, що лічильник не придатний до використання.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Київобленерго» просило стягнути з ОСОБА_4 борг за спожиту електричну енергію з моменту його установки до показників 152 873 кВт/год у розмірі 60 524 грн 44 коп.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від

14 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 08 червня 2016 року, в задоволенні позовних вимог

ПАТ «Київобленерго» відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Київобленерго» - Конєва Л.Л., посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що розрахунок заборгованості, здійснений ПАТ «Київенерго» стосовно ОСОБА_4 у відповідності до показань приладу обліку (лічильника ЦЄ6803В №452552), не є належним доказом того, що у останнього виникла заборгованість за спожиту електричну енергію, оскільки лічильник був непридатний, а його показники не відповідали дійсному використанню спожитої електроенергії.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14 березня 2008 року між ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Київобленерго», та ОСОБА_6 було укладено договір № 200656557 про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 договору енергопостачальник взяв на себе зобов'язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах, відповідно до граничної потужності, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач, в свою чергу, зобов'язався оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами у терміни, передбачені цим договором.

14 березня 2008 року ОСОБА_4 взяв на відповідальне збереження прилад обліку ЦЭ6803В № 452552 для обліковування електроенергії за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район,

АДРЕСА_1.

З копій рахунку за електричну енергію від 27 червня 2014 року на ім'я ОСОБА_4 вбачається, що розрахункові показники за червень 2014 року становили: поточні 22 938 кВт/год., попередні 22 573 кВт/год., різниця

365 кВт/год, рекомендована сума до сплати 499 грн 77 коп. При цьому зазначено фактичні покази лічильника зафіксовані на 03 грудня 2013 рік -

20 016 кВт/год.

Згідно з копіями рахунку за електричну енергію від 28 липня 2014 рік на ім'я ОСОБА_4 розрахункові показники за липень 2014 року становили: поточні 155 587 кВт/год., попередні 153 401 кВт/год., різниця

2 186 кВт/год., рекомендована сума до сплати 62 825 грн 86 коп. При цьому зазначено фактичні покази лічильника зафіксовані на 06 червня 2014 рік -

151 878 кВт/год.

Відповідно до акту технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії від 12 серпня 2014 року, показники лічильника ЦЭ6803В № 452552 становили 152 873 кВт/год. При цьому зазначено, що лічильник працює в класі точності.

18 серпня 2014 року лічильник ОСОБА_4 було направлено на експертизу в ДП «Укрметртестстандарт».

Відповідно до протоколу № 810 від 25 лютого 2015 року в корпусі лічильника ЦЭ6803В № 452552 знаходився сторонній предмет. Висновок ДП «Укрметртестстандарт» - лічильник не придатний до використання.

Відповідно до п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від

26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила), побутовий споживач електричної енергії серед іншого зобов'язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Однією з підстав відповідальності споживача електроенергії за п. 48 Правил є розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил, встановлено Методикою розрахунку обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил, затвердженої постановою № 562 Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20 червня 2006 року (далі - Методика).

Згідно з пп. а п. 3.3 Методики у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у пп. 1 - 3 п. 3.1 цієї глави (у частині щодо пошкодження приладів обліку), кількість днів у періоді, за який має здійснюватися перерахунок, відраховується з дня останнього контрольного огляду приладу обліку до дня усунення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення.

При цьому відповідно до п. 38 Правил енергопостачальник зобов'язується проводити не менш як один раз на шість місяців контрольне знімання показань приладів обліку у споживачів відповідно до затверджених графіків.

Відмовляючи у задоволенні позову судами попередніх інстанцій було правильно враховано, що з часу прийняття ОСОБА_4 на відповідальне збереження електролічильника ЦЭ6803В № 452552, тобто з

14 березня 2008 року до проведення технічної перевірки цього приладу обліку - 12 серпня 2014 року, коли було виявлено шестизначні показники лічильника, ПАТ «Київенерго», як енергопостачальник за договором про користування електричною енергією, на порушення вимог п. 38 Правил не здійснював не менш як один раз на шість місяців контрольне знімання показань приладів обліку. При цьому згідно з актом технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії встановлено, що лічильник непридатний до використання.

Враховуючи зазначене, а також відсутність встановлених обставин щодо вини ОСОБА_4 у порушенні розрахункового обліку електричної енергії та втручання останнього в механізм зазначеного лічильника, колегія суддів погоджується і висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні позову через його необґрунтованість.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається представник ПАТ «Київобленерго» - Конєва Л.Л.у касаційній скарзі спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Київобленерго» - Конєвої Лариси Леонідівни відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М. Завгородня

Л.М.Мазур