АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4306/16 Головуючий 1 інст. - Люба В.І.
Справа № 614/183/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори, що виникають із сімейних
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Борівського районного суду Харківської області від 19 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Борівського районного суду Харківської області із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що вона з відповідачем 01.11.2014 уклали шлюб. Від спільного шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час подружнього життя ними було придбано: в листопаді 2014 року - телевізор «Самсунг» вартістю 500 гривень, мультиварку «Шивакі» - 580 грн., в березні 2015 року - килим для ванної кімнати -120 грн., в травні 2015 року - праску «Сатурн» - 285 грн., гладильну дошку - 250 грн., автомобіль марки «FIAT DOBLO», державний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску - 149160 грн., в вересні 2015 р. - пральну машину «Вірпул» - 5880 грн. та в грудні 2015 року - відеореєстратор - 600 грн., тобто всього на 157375 гривень. З січня 2016 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільно не проживають і спільне господарство не ведуть, але ними не досягнуто згоди щодо поділу вказаного майна. Тому вона, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила в порядку поділу майна подружжя визнати за нею на праві приватної власності: килим для ванної кімнати, праску «Сатурн», гладильну дошку, 1/2 автомобіля марки «FIAT DOBLO», пральну машину «Вірпул»; стягнути з ОСОБА_3 на її користь половину вартості автомобіля марки «FIAT DOBLO», 2006 року випуску у сумі 74 580,00 грн.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 19 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено; визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності подружжя на телевізор «Самсунг», мультиварку «Шивакі», килим для ванної кімнати, праску «Сатурн», гладильну дошку, пральну машину «Вірпул», відеореєстратор, автомобіль марки «FIAT DOBLO» державний номер НОМЕР_1, 2006 року виготовлення; виділено ОСОБА_4 побутове майно: килим для ванної кімнати, праску «Сатурн», гладильну дошку, пральну машину «Вірпул»; стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в сумі 74580 грн. (сімдесят чотири тисячі п'ятсот вісімдесят гривень) в рахунок 1/2 частини автомобіля марки «FIAT DOBLO», білого кольору, 2006 року виготовлення, № куз. НОМЕР_2, вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення, як незаконне та необґрунтоване, і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказував, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та посилався на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими і невідповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість та безпідставність вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів дійшла такого.

За змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. (ч. 1 ст. 303 ЦПК України)

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судвим розглядом встановлено, що 01.11.2014р. відділом ДРАЦС PC Борівського РУЮ Харківської області між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 61 (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Відповідно до облікових даних територіального сервісного центру №6344 регіонального сервісного центру МВС в Харківській області, станом на 25.02.2016р. автомобіль марки «FIAT DOBLO» (державний номер НОМЕР_1, білого кольору, 2006 року виготовлення, №куз. НОМЕР_2, НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4) значиться зареєстрованим 05.05.2015р. у ВРЕР з обслуговування м. Буча та Ірпінь при УДАІ ГУМВС України в Київській області за громадянином ОСОБА_9 (а.с.42).

Згідно копії довідки від 25.02.2016р. ринкова вартість транспортного засобу автомобілю марки «FIAT DOBLO» 2006 року виготовлення, об'ємом 1248D станом на 25.02.2016р. складає 149160,00 гривень (а. с.10).

З довідки ТОВ ОТК «ЄВРОПЛЮС» від 27.04.2016р. вбачається, що на сайті інгернет- магазину «Розетка» 08.09.2015р. було оформлено замовлення на ім'я ОСОБА_4 на придбання пральної машини «WHIRLPOOL AWE7515/1» вартістю 5885 грн., дане замовлення було доставлене за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.93).

Інше майно оцінено позивачем таким чином: телевізор «Самсунг» - 500 гривень, мультиварка «Шивакі» - 580 грн., килим для ванної кімнати - 120 грн., праска «Сатурн» - 285 грн., гладильна дошка - 250 грн., відеореєстратор - 600 грн.

Належних доказів того, що вищеназване майно було придбано будь-ким із сторін за власні кошти, отримані до початку шлюбних відносин, або набуті на інших, передбачених законом підставах, суду не надано.

Відповідач фактично не спростовував вартість зазначеного майна, та не надав доказів, які б її спростовували, а лише висловлював сумніви в їх реальному існуванні, окрім телевізора, придбання якого під час шлюбу, ОСОБА_9 фактично визнав.

Крім того, в апеляційній скарзі та згідно позиції, висловленої під час апеляційного розгляду відповідач вже не оспорював придбання відповідного майна під час шлюбу з позивачем та його вартість.

При цьому, надаючи оцінку відповідній позиції відповідача, колегія суддів також враховує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 було надано письмові заперечення, в яких він вказував на те, що пральна машина «WHIRLPOOL» взагалі була придбана його батьками у 2012 році, що в подальшому повністю було спростовано вищенаведеною довідкою ТОВ ОТК «ЄВРОПЛЮС» від 27.04.2016р.

Сторонами визнається, що з січня 2016 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільно не проживають і спільне господарство не ведуть.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. (ч.ч. 1, 3 ст. 61 СК України)

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. (ч. 1 ст. 65 СК України)

За змістом ч. 1 ст. 69, ч. 1, ч. 3 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Водночас, з пояснень сторін, відповідей Територіального сервісного центру №6344 Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області №38 від 18.03.2016 р (а.с. 42), УДАІ ГУМВС України в Харківській області від 13.04.2016 №1783/119/20/03 судом також встановлено, що відповідачем 09.03.2016р., тобто після припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин з ОСОБА_3 та без згоди останньої було знято з обліку вищезазначений автомобіль «FIAT DOBLO», який був об'єктом їх спільної сумісної власності та відчужено його за договором купівлі-продажу ОСОБА_11

З огляду на вказані обставини, враховуючи, що спірний автомобіль було відчужено третій особі, відповідний договір не розірвано те не визнано недійсним, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на нього підлягає скасуванню.

При цьому відповідно до роз'яснень, наданих в п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню половина вартості вказаного автомобілю.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано було відхилено посилання відповідача ОСОБА_3 про те, що автомобіль, в якому знаходився і відеореєстратор, продані ним 05.03.2016р. за 50000 грн. та гроші отримані від його продажу він віддав в рахунок погашення боргу за орендоване житло, в якому вони мешкали з дружиною. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України вказані обставини відповідачем не доведені.

Водночас, відчуження автомобіля здійснено відповідачем проти волі позивача і не в інтересах сім'ї, оскільки грошовими коштами відповідач ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, в той час як сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні стосунки між ними припинено, вони не ведуть спільного господарства. Відповідач фактично не заперечував, що позивач ОСОБА_3 не надавала згоди на відчуження автомобіля.

Як зазначалось вище, реальна ринкова вартість автомобілю марки «FIAT DOBLO» 2006 року виробництва, об'ємом 1248D у розмірі 149160,00 гривень підтверджується довідкою від 25.02.2016р., виданою суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_12

При цьому, матеріали справи також містить копію кваліфікаційного свідоцтва оцінювача № 770 від 06.12.2003р., копію свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №1222 від 19.04.2004р., копію посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 18.09.2015р., які видані на ім'я ОСОБА_12 (а.с.11-12), а тому доводи відповідача про недопустимість довідки колегією суддів відхиляються.

Виділення позивачу ОСОБА_3, яка залишилась проживати разом з малолітньою донькою побутового майна, а саме: килиму для ванної кімнати, праски «Сатурн», гладильної дошки, пральної машини «Вірпул» відповідає інтересам дружини, чоловіка, їх дитини та положенням ст. ст. 69-71 СК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині визнання за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 права спільної сумісної власності на автомобіль марки «FIAT DOBLO», державний номер НОМЕР_1, 2006 року виробництва, з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення суду є законним, обґрунтованим та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 309, 313- 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 19 травня 2016 року в частині визнання за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 права спільної сумісної власності на автомобіль марки «FIAT DOBLO», державний номер НОМЕР_1, 2006 року виробництва скасувати і у задоволенні цієї позовної вимоги відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський