Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2016 Справа №607/20014/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до Хомич (ОСОБА_6, Хурсін) ОСОБА_7, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 (ОСОБА_6, Хурсін) І.С., третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, у якому просить зобовязати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Просить визначити способи участі у спілкуванні та вихованні дитини: кожного першого та третього тижня місяця із 17:00 год. пятниці до 19:30 год. неділі, а також у святкові дні; кожної неділі із 12:00 год. до 19:00 год..

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, у якому народилася дочка ОСОБА_8, 08 травня 2003, року народження. 24 грудня 2003 року Відділом РАГСу Тернопільського міського управління юстиції зроблено актовий запис про розірвання шлюбу між сторонами. Сторони не можуть досягти згоди щодо участі батька у вихованні дитини, її утриманні, особистому спілкуванні. Зазначив, що відповідач уникає зустрічей та чинить перешкоди позивачу у його намаганнях зустрітися з дочкою.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві та просять суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 (ОСОБА_6, Хурсін) та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні вважають, що при винесенні рішення слід врахувати, що побачення із дитиною мають відбуватись за її взаємної згоди із врахуванням її думки, яка є визначальною.

Представник служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_1 та Хомич (ОСОБА_6, Хурсін) ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ИД №014119, видане 12.04.2007 року Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. актовий запис №327 від 24.12.2003 р.).

У даному шлюбі народилася дочка ОСОБА_8 (Свідоцтво про народження серії 1-ИД №055237, видане 18.07.2007 р. відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області), яка проживає разом з матірю Хомич (ОСОБА_6, Хурсін) І.С. за адресою: м. Тернопіль вул. Винниченка, 10/47.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України , той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до положень ст.12 ч.1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифіковану Україною 27 лютого 1991 року), держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Статтею 171 СК України передбачено, що думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя. Вирішуючи питання щодо віку, з якого думка дитини має враховуватися, суд по аналогії закону враховує правову позицію частини 1 статті 218 СК України, зі змісту якої випливає, що думка дитини має бути врахована, якщо вона (дитина) досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_8 зазначила суду, що вона не бажає проводити зустрічі із своїм батьком ОСОБА_1, оскільки він оспорював своє батьківство щодо неї, звертався в суд з приводу цього, тривалий час не здійснював її утримання та не піклувався, не цікавився її життям.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні батька, що проживає окремо ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 06 січня 2016 року №22, орган опіки та піклування вважає за доцільне: встановити графік побачень батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, один раз в місяць за домовленістю між батьками на нейтральній території в присутності матері дитини; рекомендувати батькові ОСОБА_1 не порушувати графік побачень, приділяти доньці увагу і турботу; рекомендувати матері ОСОБА_6 поважати батьківські права ОСОБА_1, не чинити перешкод у спілкуванні батька з донькою.

Суд проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, врахувавши інтереси неповнолітньої дитини, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. При цьому, суд враховує думку неповнолітньої ОСОБА_8, висновок органу опіки та піклування, пояснення матері дитини, та приходить до висновку, що побачення дитини з батьком слід проводити із врахуванням графіку побачень батька з дитиною, запропонованих органом опіки та піклування, в присутності матері, з врахуванням згоди самої неповнолітньої ОСОБА_8

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд зазначає, що ОСОБА_1 не надав суду доказів, які б підтверджували чинення перешкод останньому з боку відповідача щодо побачень та спілкування з неповнолітньою ОСОБА_8, а тому вважає, що позов у цій частині не підлягає до задоволення.

Також, суд зазначає, що позивач тривалий час не сплачував коштів на утримання неповнолітньої ОСОБА_8, вважав, що він не є її батьком, не проявляв батьківської турботи, не цікавився її розвитком та навчанням, станом здоров»я, що негативно вплинуло на відносини батька та дитини, сформувавши у неповнолітньої не бажання проводити побачення та спілкування із своїм батьком.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст. 141, 153, 159, 171 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства» суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Хомич (ОСОБА_6, Хурсін) ОСОБА_7, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини задовольнити частково.

Встановити побачення ОСОБА_1 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке проводити за наявності її згоди один раз в місяць за домовленістю між батьками, в присутності матері ОСОБА_3.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1, сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 121 (сто двадцять одну) грн.. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_9