АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3408/2016 Головуючий в 1-й інстанції - Цокол Л.І.
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Ящук Т.І., Українець Л.Д.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , Міністерства юстиції України на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди,завданої органом державної влади,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року позивач пред»явив вказаний позов до відповідача та зазначав, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2009 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2009 року, за ним визнано право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

02 грудня 2013 року ним було подано заяву про державну реєстрацію його прав на вказану частину квартири, проте державним реєстратором прав на нерухоме майно КлюковськимМ.В. 29 грудня 2013 року було прийнято рішення №9665244 про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень через невідповідність поданих ним документів вимогам.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.04.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року, визнано протиправним і скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної Служби України Клюковського М.В. від 29.12.2013 №9665244 та зобов»язано Державну реєстраційну Службу України вчинити дії щодо реєстрації за ним права власності на об»єкт нерухомого майна на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 згідно з поданою заявою від 02.12.2013 року за реєстраційним номером 4282467 та доданого до заяви пакету документів.

На виконання вказаного рішення суду 31.01.2015 року Окружним адміністративним судом м. Києва було видано виконавчий лист №826/1563/14,а 12.02.2015 року він звернувся до Державної виконавчої служби про примусове виконання виконавчого листа.

16.02.2015 року Головним державним виконавцем Артемчуком Т.В. було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано вимогу про виконання виконавчого листа.

02.03. та 10.03.2015 року державним виконавцем було отримано листи Державної реєстраційної Служби України, якими по суті відмовлено у виконання судового рішення, як наслідок зазначеного Державним виконавцем було направлено до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві та в копії Генеральній прокуратурі України подання про кримінальне правопорушення від 06.04.2015 № І-1787/2-429/14 щодо порушення кримінального правопорушення за фактом умисного невиконання посадовими особами Державної реєстраційної Служби України вимог виконавчого листа.

Посилаючись на те, що Державною реєстраційною Службою України не вчинено жодних дій щодо реєстрації за ним права власності на належний йому на праві власності об»єкт нерухомого майна , він вимушений звертатись до органів державної влади з питань державної реєстрації, що спричиняє йому душевних та психічних страждань,викликаних спробами та втратою можливості у правовий спосіб зареєструвати своє право власності на квартиру,позивач просив стягнути з Міністерства юстиції України, правонаступника Державної реєстраційної Служби України моральну шкоду у розмірі 30 000 грн..

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року позов задоволено частково. Вирішено відшкодувати моральну шкоду , завдану протиправним рішенням органу державної влади, за рахунок державного бюджету в розмірі 5 000 грн. та судові витрати в розмірі 300 грн..

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному об»ємі. Зазначає, що при визначенні розміру шкоди у грошовому еквіваленті, суд не врахував строк протягом якого відповідачем було безпідставно порушено право власності позивача, що призвело до негативних наслідків. Так, через неможливість зареєструвати право власності на квартиру протягом майже 2-х років він не мав можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю і вимушений орендувати житло.

Не погодившись з таким рішення суду, представник Міністерства юстиції України також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, зазначає, що судом при вирішенні спору порушено норми процесуального та матеріального права. На думку представника відповідача жодним чином не знайшло підтвердження факт заподіяння позивачу моральної шкоди вказаними рішеннями органу державної влади,а також відсутній розрахунок з відповідними документами, яким підтверджується грошова сума, якою позивач оцінює заподіяну йому шкоду.

Вислухавши доповідь судді, пояснення позивача , обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов»язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом ( ч.1,2 ст. 14 ЦПК України).

Встановлено, що 29 грудня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Клюковським М.В. було прийнято рішення №9665244 про відмову у державній реєстрації права власності ОСОБА_2 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, визнане за позивачем рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2009 року, яке набрало законної сили.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.04.2014 року, яка набрала законної сили, вказане рішення визнано протиправним і скасовано та зобов»язано Державну реєстраційну Службу України вчинити дії щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на об»єкт нерухомого майна на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

16.02.2015 року Головним державним виконавцем Артемчуком Т.В. було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано вимогу про виконання виконавчого листа, яка Державною реєстраційною Службою України листами від 02.03. та 10.03.2015 року не була задоволена з посиланням на те, що «суд є правозастосовчим органом, а отже судовим рішенням не може бути замінена процедура здійснення державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень».

За невиконання вищевказаного рішення суду державним виконавцем до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві та в копії Генеральній прокуратурі України внесено подання від 06.04.2015 № І-1787/2-429/14 щодо порушення кримінального правопорушення за фактом умисного невиконання посадовими особами Державної реєстраційної Служби України вимог виконавчого листа.

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 року за № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції, Державну реєстраційну службу України ліквідовано, правонаступником якої є Міністерство юстиції України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково, суд першої інстанції виходив з доведеності вимог останнього , прийшовши до висновку , що 5 000 грн.. буде достатнім розміром відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок протиправного рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно служби Державної реєстраційної Служби України Клюковського М.В. від 29.12.2013, яке було скасовано в судовому порядку і в подальшому не виконано органом державної влади.

Зважаючи на надані сторонами докази, які оцінені судом першої інстанції без порушень вимог ст. 212 ЦПК України, колегія суддів вважає, що діями та бездіяльністю органу державної влади, що встановлено судовим рішенням, ОСОБА_2 дійсно завдано моральну шкоду за обставин вказаних вище.

При цьому, враховуючи характер і тривалість страждань позивача та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, а також роз»яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами , колегія суддів погоджується , що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди буде достатнім для відновлення немайнових втрат ОСОБА_2.

Доводи апеляційної скарги позивача стосовно того, що розмір моральної шкоди, спричинений ОСОБА_2 складає 30 000 грн., вказаного висновку суду не спростовує, оскільки судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди врахована ступінь душевних страждань та хвилювань останнього, викликаних неправомірною дією та бездіяльністю органу державної влади.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги відповідача, оскільки сама по собі неможливість зареєструвати належне право власності за обставин неналежного виконання органом державної влади своїх повноважень та судових рішень, вже є підставою, що безумовно призводить до стресової ситуації та потребує від позивача додаткових зусиль для відновлення душевного спокою, самоорганізації для вирішення проблеми, на яку він не очікував.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення постановленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , Міністерства юстиції України відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -