РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19342/15-ц

пр. № 2/759/1626/16

03 лютого 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Борисенко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ЖБК «Ювілейний» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 17.12.2015 року звернувся до суду з позовом до ЖБК «Ювілейний» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Даний будинок обслуговується ЖБК «Ювілейний». Зазначена квартира знаходиться на п'ятому поверсі п'яти поверхового будинку. Протягом останніх років в дощову або сніжну погоду, через пошкодження даху будинку зі стелі квартири тече вода, кожен раз позивач змушений був підставляли ємкості, оскільки вода текла струменем.

20.05.2013 року позивач звертався до відповідача з заявою про вжиття необхідних заходів, однак, відповіді на звернення не отримав.

В подальшому позивач неодноразово звертався в різні інстанції для врегулювання даного питання, однак, воно залишило відкритим.

19.10.2015 року між позивачем та ФОп ОСОБА_2 було укладено договір № 1 будівельного підряду, відповідно до умов якого останній зобов'язався виконати роботи по частковому ремонту рулонної покрівлі в один шар над квартирою позивача.

Відповідно до умов договору та локального кошторису, вартість виконаних робіт становить 6500,00 грн.

16.12.2015 року між позивачем та підрядчиком було підписано акт виконаних робіт, відповідно до умов договору.

Після проведених робіт стеля над квартирою позивача не тече. Причина залиття позивачем була усунута самостійно, за його власні кошти.

А тому, на думку позивача, саме відповідач мав це зробити, а тому останній має відшкодувати йому збитки.

03.11.2015 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_3 з метою встановлення розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Як стверджує позивач, відповідач був запрошений на огляд, однак не з'явився.

17.11.2015 року був складений звіт № 191/15 з визначення розміру матеріального збитку, відповідно до якого матеріальні збитки становлять 15553,00 грн. За проведення даного звіту позивачем, відповідачу було сплачено 1200,00 грн.

На підставі наведеного позивач просив стягнути з відповідача витрати пов'язані з проведення ремонтних робіт покрівлі над його квартирою в розмірі 6500,00 грн., матеріальні збитки внаслідок залиття квартири в розмірі 15553,00 грн., витрати пов'язані з оплатою вартості за проведення експертизи в розмірі 1200,00 грн.

В судовому засіданні 03.02.2016 року представник позивача - ОСОБА_4, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні 03.02.2016 року, представники відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, проти задоволення позову заперечували, надавши до суду письмові заперечення (а.с. 62-63).

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода заподіяна особі майну громадянина або заподіяну майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

За загальними правилами цивільна відповідальність за завдану майнову шкоду настає за наявності чотирьох складових: - неправомірних дій, заподіювача шкоди, негативного наслідку таких дій (шкоди), причинного зв'язку між діями заподіювача шкоди та завданою шкодою, а також вини особи, яка завдала шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.8,9).

Зазначена квартира знаходиться на п'ятому поверсі п'яти поверхового будинку (а.с.10-12).

20.05.2013 року позивач звертався до відповідача з заявою про вжиття необхідних заходів (а.с. 13,14), та як стверджує позивач відповіді на звернення не отримав, протилежного суду не надано.

В подальшому позивач неодноразово звертався в різні інстанції для врегулювання даного питання, та отримував на них відповіді, однак питання так і залишилось не врегульованим (а.с.15, 16, 17, 18, 19, 20, 21).

19.10.2015 року між позивачем та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір № 1 будівельного підряду, відповідно до умов якого останній зобов'язався виконати роботи по частковому ремонту рулонної покрівлі в один шар над квартирою позивача. Відповідно до умов договору п. 1.2 та локального кошторису, вартість виконаних робіт становить 6500,00 грн. (а.с. 49, 50).

16.12.2015 року між позивачем та підрядчиком було підписано акт виконаних робіт, відповідно до умов договору (а.с. 51).

Позивач звернувся до ФОП ОСОБА_3 з метою встановлення розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Як стверджує позивач, відповідач був запрошений на огляд, однак не з'явився, доказів виклику відповідача на огляд суду не надано.

17.11.2015 року був складений звіт № 191/15 ФОП ОСОБА_3 з визначення розміру матеріального збитку, відповідно до якого матеріальні збитки становлять 15553,00 грн. (а.с. 22-32). За проведення даного звіту позивачем, відповідачу було сплачено 1200,00 грн. (а.с. 48).

10.11.2015 року, оцінювачем ОСОБА_3, було складено акт огляду пошкодження оздоблення квартири АДРЕСА_1, згідно якого підтверджено факт залиття квартири, та зазначено пошкодження, без встановлення причин та часу виникнення цих пошкоджень (а.с. 33).

Стосовно акту наданого позивачем слід зазначити, що відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17.05.2005 року, в разі залиття квартир складається відповідний акт. Цей акт складається за заявою особи працівниками організації системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету. В акті зазначаються дата і місце його складання; посади, прізвища та ініціали осіб-членів комісії, що складають акт; дата та місце (адреса) залиття постраждалої квартири; описується подія та її наслідки; чітко зазначається причина залиття та її наслідки; надаються висновки та рекомендації з боку комісії з приводу того, що потрібно зробити та щодо винуватця події. Крім того, члени комісії підписують акт, а керівник підприємства, яке вони представляють, затверджує відповідний документ. Зі складеним актом обов'язково ознайомлюють під розпис мешканців.

В своїх запереченнях відповідач посилається на акт № 43 від 10.11.2015 року, яким як зазначає відповідач встановлено причину залиття, однак зазначений акт суду не надає.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У той же час особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або повідомити про них суд, відповідно до ч.3 ст. 10, ч.2 ст. 27, статей 60, 131 ЦПК України.

Учасниками процесу, не заявлялось клопотання про призначення судової-будівельно-технічної експертизи у справі з метою визначення причин залиття спірної квартири, як і клопотання про витребування вищезазначеного акту.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Поряд з цим, відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, з огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог в судовому засіданні, а саме про причини залиття та причинно-наслідковий зв'язок між спричиненою шкодою й відповідно вини відповідача у залитті квартири та спричиненні матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в заявлених межах, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 131, 179, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ЖБК «Ювілейний» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник