Справа 688/32/16-ц
№ 2/688/122/16
Рішення

іменем України

09 червня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Березової І.О.

при секретарі Грицак Г.О.,

з участю прокурора Лакомової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шепетівки

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2

про позбавлення батьківських прав,

третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в поданій суду позовній заяві просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх доньок: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з тих підстав, що вона (позивач) прийшла до переконання, що у дітей з батьком створилися такі умови і взаємовідносини, які шкодять їхнім інтересам. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що у період з 16.03.2002 року по 26.12.2014 року проживала у шлюбі з відповідачем, однак проживання з ним було нестерпним і шлюб між ними за рішенням суду було розірвано. Відповідач добровільно утримувати дітей відмовився, а тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення з останнього аліментів на утримання дітей. За рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання доньок в розмірі по 500 грн. на кожну до повноліття дітей, але на даний час відповідач має заборгованість по сплаті аліментів. Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 26.01.2015 року було визначено місце проживання дітей - з нею, позивачем, та встановлено порядок участі у вихованні відповідачем їхніх дітей, проте він систематично і грубо ним порушується: у визначені дні він не приходить, натомість дозволяє собі це робити серед тижня в темну пору доби і при цьому стукає у двері, кричить у вікно, погрожує фізичною розправою; дзвонить дітям на їхні мобільні телефони у будь-який час, надсилає СМС - повідомлення жахливого змісту. Вона переконана, що поведінка відповідача у відношенні дітей - це є психологічним насильством над дітьми, що проявляється у використанні принизливих для них зауважень щодо неї, їхньої матері, безпідставних докорів, зауважень і звинувачень, що зробило її життя та дітей нестерпним. Неодноразово вона зі скаргами зверталась до правоохоронних органів, однак з відповідачем проводилися тільки профілактичні бесіди. Відповідач систематично поширює серед людей неправдиві щодо неї чутки. На спростування цих чуток вимушена була проходити обстеження у лікарів. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, жорстоко поводиться з ними, вона звернулася до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позбавити відповідача батьківських прав. Представник позивача ОСОБА_5 вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, проти задоволення позову заперечував, просив суд не позбавляти його батьківських прав відносно доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, так як не усувається від виконання батьківських обов'язків, хоча позивач чинить перешкоди йому в спілкуванні з дітьми; в зв'язку із тимчасовими труднощами не мав можливості матеріально утримувати дітей, але найближчим часом на протязі двох місяців погасить всю суму заборгованості. Бажає приймати участь у вихованні своїх доньок і у їх матеріальному забезпеченні, духовному розвитку дітей.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області вважає, що в даному випадку є конфлікт між батьками, підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відсутні.

Заслухавши сторони, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, яка вважає, що підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відсутні, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності із ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав судом, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Шепетівського міського управління юстиції від 27 серпня 2002 року, актовий запис № 303, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції від 28 серпня 2006 року, актовий запис № 242, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до даних копій довідок медичних закладів та довідки управління праці та соціального захисту населення Шепетівського виконавчого комітету Шепетівської міської ради, які є в матеріалах даної цивільної справи (а.с.5,6), ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства та отримує допомогу.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 26 грудня 2014 року шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.

Відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду від 27 лютого 2015 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до повноліття дітей.

Згідно даних довідки відділу державної виконавчої служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції від 18.12.2015 року за № 1319 відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 8 135 грн. 07 коп. за період з 11.02.2015 року по 01.12.2015 року.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 05.02.2015 року № 0149/325 орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради за заявою ОСОБА_1 про встановлення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні дітей встановив такий порядок участі громадянина ОСОБА_2 у вихованні дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2: громадянин ОСОБА_2 може зустрічатися з малолітніми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щотижня з 12 год. суботи до 16 год. неділі та в будь-які інші дні за домовленістю з матір'ю дітей.

У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.

Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послалася на те, що відповідач, не займається вихованням дітей та жорстоко з ними поводиться. Але доказів в підтвердження своїх вимог суду не надала.

В судовому засіданні не встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, також заходи впливу, як то попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, до відповідача не вживалися. З оглянутих в судовому засіданні копій попереджень з боку органів внутрішніх справ (а.с.12-14) вбачається, що вони стосуються неправомірної поведінки останнього щодо позивача ОСОБА_1, що є свідченням неприязних відносин між сторонами.

Також в судовому засіданні встановлено, що заходи впливу, як то бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, до відповідача не вживалися.

Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків ОСОБА_2 відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦК України).

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно його малолітніх доньок, є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов'язками.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом позбавлення їхнього батька по відношенню до малолітніх доньок батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків відносно його доньок.

Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Крім того, судом встановлено, що діти може не відчувають батьківської турботи саме з вини матері, яка чинить перешкоди відповідачу на побачення з доньками.

Таким чином, обмежене спілкування ОСОБА_2 з доньками суд не може розцінити як свідоме ухилення від виконання батьківського обов'язку по вихованню дітей і як підставу для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 157 ч.3 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Виховання дітей вирішується матір'ю та батьком спільно. Паритетність у виборі форм, методів виховання, виборі навчального закладу, визначення конфесійної належності зумовлює необхідність порозуміння між матір'ю та батьком дитини.

Сім'я має право виховувати дітей відповідно до своїх релігійних переконань. Батьки мають право вибору щодо форм і методів виховання, але кожен прояв свободи має ґрунтуватися на твердому знанні предмета.

А тому, праву того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов'язок того, з ким проживає дитина, не чинити йому перешкод у здійсненні свого права.

Щодо лихослів'я у спілкуванні з дітьми,то батьки, як всі люди помиляються, і, зокрема, у стосунках з дітьми, треба лише мати мужність визнати помилку і попросити вибачення у дитини. В судовому засіданні відповідач приніс свої вибачення, пояснив, що в деяких випадках його не зовсім правильна поведінка викликана поведінкою матері дітей, яка чинила і чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми,оскільки він хоче брати участь у вихованні дітей не тільки через телефонні розмови, але на прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування, а тому є неправомірною поведінка того, хто перешкоджає дитині бачитися з матір'ю чи батьком.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Орган опіки та піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх; органу, який виконував би це рішення примусово, не має. Тому обов'язковість виконання рішення органу опіки та піклування пов'язується лише з усвідомленням одним з батьків цього нового для них обов'язку.

У ч. 2 ст. 158 СК передбачена можливість відшкодування матеріальної та моральної шкоди у разі невиконання рішення органу опіки та піклування, що буде ще однією гарантією забезпечення батьківських прав та обов'язків, якщо мати не створила можливості для побачення з дитиною, батько матиме право на відшкодування понесених витрат, та грошову сатисфакцію завданих душевних страждань.

Ст. 164 СК має вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька. Батько вважатиметься таким, що ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, якщо він ні усно, ні письмово не спілкується з дитиною, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість - жодна з яких не знайшла свого підтвердження ні в судовому засіданні, ні в матеріалах справи.

Підставою для відповідальності батьків є лише їх ухилення від виконання батьківських обов'язків, що включає наявність вини.

У відповідності до Постанови Пленуму Верхового Суду України від 30.03.2007 року за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», з урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих батьківських прав, попередивши відповідача змінити ставлення до виховання дитини (дітей).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позивач не надала доказів на підтвердження того, що відповідач не намагається приймати участь у вихованні дітей, не виявляє бажання у виконанні батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Виходячи з того, що хоча діти і не проживають разом з батьком, але підстав для позбавлення його батьківських прав відносно доньок, передбачених ст. 164 СК України, суд не вбачає, тому позов не може бути задоволений у повному обсязі, оскільки заявлені вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи

Оцінив та дослідив усі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи заперечення відповідача проти позбавлення його батьківських прав, а також те, що судом не встановлено достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, а факти суперечок, сварок між відповідачем та позивачем на підставі неприязних відносин між останніми, що було встановлено в судовому засіданні, не є достатніми підставами для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

А тому суд вважає, що позивач не навела переконливих доказів в підтвердження своїх вимог, що приводить до висновку про необґрунтованість заявлених нею позовних вимог, що свідчить про безпідставність заявленого позову.

На підставі ст.ст. 150, 157, 164, Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213-215, 218, 223 ЦПК України,

суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя: