Провадження №2/748/87/16
Єдиний унікальний № 748/3583/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Майбороди С.М.,

при секретарі: Маркеловій Ю.Ю.,

за участю представників позивача ОСОБА_1., ОСОБА_2.,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

25 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати спільною сумісною власністю подружжя трактор колісний DONGFENG DF - 240, 2011 року випуску, заводський НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, косарку сегментну та плуг двохколісний та стягнути з відповідача 1/2 частину вартості вказаного майна. Свої вимоги обґрунтовував тим, що вказане майно було придбане в період шлюбу, зареєстроване за відповідачем та є неподільною річчю, а отже слід стягнути ? частину вартості вказаного майна на його користь.

Під час судового засідання від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просили поділити майно набуте за час шлюбу, стягнувши з відповідача 38 051,62 грн, що складає ? частину вартості трактору, 2 268 грн, що складає ? частину вартості косарки сегментної 1.4 та 760 грн, що складає ? частину вартості плугу двохкорпусного.

В судовому засіданні 29 лютого 2016 року позивач та його представники позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач пояснив, що трактор та приладдя до нього взяли в кредит, який був оформлений на дружину та остання його сплачувала. Він працював на тракторі та заробляв гроші. 29 вересня 2015 року дружина попросила взяти трактор, а в листопаді він дізнався, що трактор проданий. Про борги за кредитом йому нічого невідомо і він цим питанням не цікавився.

Представники позивача вважали, що трактор та приладдя до нього є спільним майном і один з подружжя не мав права його відчужувати без згоди іншого, а тому договір купівлі-продажу укладений неправомірно та не за дійсною ціною трактора.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що дійсно трактор, косарку та плуг вони купували в кредит, який був оформлений на неї, оскільки чоловік не працював. Вона весь час сплачувала кредит і чоловік їй у цьому не допомагав, у зв»язку з чим у них виникали сварки. Влітку 2015 року вона сказала чоловіку, що буде продавати трактор, оскільки більше не в змозі сплачувати кредит та звернулась до Фонду, щоб допомогли продати трактор на залишкову вартість кредиту. Третя особа погодився купити трактор. В той же день оформили договір та пішли разом з покупцем, який розрахувався сумою, що залишилась до сплати кредиту і всі витрати по евакуації трактору взяв на себе та в договорі передбачили, що вона зніме з реєстрації трактор, однак був накладений арешт, що завадило це зробити.

Відповідач ОСОБА_5. була допитана також в якості свідка та підтвердила, що рішення про продаж трактору приймалось спільно з чоловіком, а кошти від продажу витрачені на погашення кредиту.

Представник відповідача вважала, що позов не підлягає задоволенню, оскільки рішення про продаж трактору та комплектуючої техніки приймалось спільно, а кошти витрачені в інтересах сім»ї на погашення кредиту.

Допитаний в судовому засіданні в якості третьої особи ОСОБА_6. суду пояснив, що всередині вересня 2015 року він був у справах в Фонді, де дізнався про продаж трактору. Він зателефонував продавцю, з яким в подальшому уклали договір, він сплатив у банку кошти, отримав трактор, документи та техніка перебуває у нього вдома.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6. підтвердив, що договір уклав 12.10.2015 та сплатив кошти, які вказані в договорі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснив, що є сином позивача та відповідача і між батьками вдома часто виникали сварки по сплаті кредиту за трактор. Його мати одного дня підняла питання щодо продажу трактора, оскільки вона не може сплачувати кредит, на що батько відповів, щоб робила, що хоче. 12 жовтня 2015 року він був в селі, йому зателефонувала мати, повідомила, що є покупець та попросила взяти у батька трактор. Коли він приїхав до батька, то той вивіз трактор, дав йому ключі, сам чіпляв плуг та заперечень не виказував.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази у справі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне.

На час розгляду справи, шлюб, що був укладений 10 лютого 1990 року, між сторонами розірвано рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2015 року.( а.с.48)

В період шлюбу ОСОБА_5. 25 червня 2011 року в Чернігівському обласному Фонді підтримки індивідуального житлового будівництва на селі було укладено кредитний договір № 155 на розвиток особистого селянського господарства, у відповідності до якого відповідач отримала 50000 грн для придбання сільськогосподарської техніки. Отримані кошти Фондом були перераховані у відповідності до платіжних доручень № 394 від 29 червня 2011 року, № 395 від 29 червня 2011 року та рахунків - фактур № СФ-0000001, № СФ-0000021 від 29 червня 2011 року на рахунок відповідних ФОП, а також на оплату договору добровільного страхування. ( а.с. 32-41)

На момент купівлі вартість трактору складала 41100 грн, вартість косилки 5 350 грн, вартість плугу 2-х корпусного 2 490 грн, яка підтверджується належними документами, оформленими у встановленому законом порядку та не можуть ставитись судом під сумнів.

Оцінюючи висновок експерта щодо визначеної вартості трактора, у відповідності до ст.212 ЦПК України, суд зважає на наступне. Експерт, визначаючи вартість трактора DONGFENG DF - 240, 2011 року випуску прийшов до передчасного висновку щодо порівняння даної моделі трактора з мінітрактором DONGFENG DF - 244, 2010 року випуску, взявши за основу розрахунок, виходячи з вартості тільки однієї вказаної ціни даної моделі, що не може достовірно визначати вартість спірного мінітрактора, не враховуючи вартості такої моделі на торгівельних точках. При цьому купівля сторонами трактору відбувалась в торгівельній точці в гривневому еквіваленті. Також, трактор вже тривалий час був у вжитку, а в подальшому експлуатувався в господарстві третьої особи, що буде впливати на його вартість на час розгляду справи. За таких підстав, суд погоджується з доводами представника відповідача, що висновок експерта щодо вартості техніки не може бути належним доказом у справі. ( а.с.99-106)

З досліджених квитанцій за 2012-2015 роки слідує, що кредитні кошти сплачувала ОСОБА_5., в деякі періоди з порушенням строків погашення ( а.с.42 - 45) та дійсно у відповідності до квитанції № 9 від 12 жовтня 2015 року внесла суму на погашення кредиту 34063,08 грн та 340,63 грн за послуги банку ( а.с.42), що відповідає сумі укладеного договору купівлі-продажу мінітрактора від 12 жовтня 2015 року між ОСОБА_5. та ОСОБА_6. ( а.с46)

Складеним актом від 15 жовтня 2015 року підтверджується проведення повного розрахунку з Фондом з боку ОСОБА_5. ( а.с.47)

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України - майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За положеннями ст.ст.15,16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного, не визнаного або оспорюваного права.

Звертаючись до суду з позовом про визнання спільною сумісною власністю трактора, косарки та плугу позивач не довів, що це його право порушене, не визнається або оспорюється відповідачем, оскільки спірна техніка була придбана в період шлюбу за кредитні кошти, цю обставину визнає відповідач, а отже судом не встановлено, що порушене право позивача в частині визнання спільною сумісною власністю рухомого майна підлягає захисту в судовому порядку. Крім того, ст. 62 Сімейного кодексу України передбачені чіткі підстави, за яких майно може бути визнане об»єктом спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини третьої статті 61 СК Україн,и якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх майно, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов'язання в інтересах сім'ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у справі 6-486цс16 від 27 квітня 2016 року.

Враховуючи пояснення сторін, свідків та досліджені матеріали справи, суд приходить до висновку, що сільськогосподарська техніка була придбана сторонами в період шлюбу за кредитні кошти, зобов»язання по сплаті яких виникли у обох подружжя. Спірна техніка була відчужена в період шлюбу відповідачем за погодженням з позивачем, якому було відомо про необхідність сплати кредитних коштів, скрутне матеріальне становище, про яке його повідомляла дружина та кошти, що були отримані від продажу техніки були використані в інтересах сім»ї, а саме на погашення кредиту, а отже вартість трактору, косарки та плугу не може бути врахована при поділі майна.

У відповідності до ст.65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном , що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Позивач до суду з позовом про визнання укладеного договору недійсним не звертався, що також свідчить про його погодження на продаж сільськогосподарської техніки.

Також, в судовому засіданні не встановлено, що продаж техніки була здійснена за ціною вище ніж сума кредиту, яка підлягала погашенню, що була використана в повному обсязі в інтересах сім»ї.

Рішенням суду про розірвання шлюбу встановлено лише окреме проживання сторін, що не перешкоджає вирішенню подружжям питань як до так і після розірвання шлюбу щодо розпорядження майном, що перебуває у їх спільній сумісній власності.

Наданий акт від 30 листопада 2015 року обстеження подвір»я ОСОБА_4. свідчить лише про відсутність техніки, а саме трактора, косарки та плуга на день обстеження, однак не доводить, що дане майно було відсутнє 29 вересня 2015 року, оскільки в цей день акт не складався, а запис зроблено тільки зі слів позивача. ( а.с.52)

Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, доводи позову, заперечення відповідача, вищенаведені обґрунтування суд приходить до висновку, щодо відсутності правових підстав для задоволення позову про визнання спільною сумісною власністю подружжя трактору колісного DONGFENG DF - 240, 2011 року випуску, заводський НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, косарки сегментної, плугу двохколісного та стягнення з відповідача 38 051,62 грн, що складає ? частину вартості трактору, 2 268 грн, що складає ? частину вартості косарки сегментної 1.4 та 760 грн, що складає ? частину вартості плугу двохкорпусного.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, то понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 61, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 62, 65, 68 Сімейного кодексу України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.М.Майборода