Справа № 266/3290/16-ц
Провадженя№ 2/266/1032/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08.11.2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Курбановой Н.М.

за участю секретаря Макогон С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, вточнивши позовні вимоги посилалась на те, що 21.07.2013 року вона позичила ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 10000,00 грн., які відповідач зобов'язався повернути їй у строк до 01.09.2013 року. На підтвердження дійсного отримання вказаної суми, відповідач написав боргову розписку. Також 02.01.2014 року вона позичила ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5000,00 грн., які відповідач зобов'язався повернути їй 02.02.2014 року. На підтвердження дійсного отримання вказаної суми, відповідач написав боргову розписку. Проте, відповідач у строки обумовлені договорами та розписками їй позику не повернув. Відтак, вона змушена звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Заборгованість за зобов'язанням від 21.07.2013 року станом на 12.09.2016р., становить 10000,00 грн., а проценти за користування сумою позики за обліковою ставкою НБУ та 3 % річних від простроченої суми становить 6022,28 грн., що загалом складає 16022,28 грн. Заборгованість за зобов'язанням від 02.01.2014 року станом на 12.09.2016р., становить 5000,00 грн., а проценти за користування сумою позики за обліковою ставкою НБУ та 3% річних від простроченої суми становить 2810,84 грн., що загалом складає 7810,84 грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму боргу у розмірі 23833,02 грн. та судові витрати, понесені нею.

Позивачка ОСОБА_1 до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутність, позов задовольнити, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 до відкритого судового засідання не зявився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд, керуючись ч.4 ст.169 ЦПК України, розглядає справу у його відсутності та на підставі ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України, оскарження договору займу здійснюється на підставі письмових доказів, згідно зі ст. 46 ЦПК України, письмовими доказами є розписки, листи, які мають значення при розгляді даного спору.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами був укладений договір позики від 21.07.2013р., за яким позивачка ОСОБА_1 передала відповідачу ОСОБА_2 у якості позики 10000,00 грн., а останній зобовязався повернуту зазначену суму у строк до 01.09.2013 року.

Спір про розмір отриманої відповідачем суми не підлягає доказуванню, оскільки сторони уклали угоду у письмовій формі. Ці обставини підтверджуються договором позики, підписаним ОСОБА_2, за яким відповідач зобовязався повернути отримані грошові кошти в сумі 10000,00 грн.

Як вибачається з розписки, між сторонами була домовленість про повернення суми позики в строк до 01.09.2013 року.

Окрім того, між сторонами був укладений договір позики від 02.01.2014 року, за яким позивачка ОСОБА_1 передала відповідачу ОСОБА_2 у якості позики 5000,00 грн., а останній зобовязався повернуту зазначену суму до 02.02.2014 року.

Спір про розмір отриманої відповідачем суми не підлягає доказуванню, оскільки сторони уклали угоду у письмовій формі. Ці обставини підтверджуються договором позики, підписаним ОСОБА_2, за яким відповідач зобовязався повернути отримані грошові кошти в сумі 5000,00 грн.

Як вибачається з розписки, між сторонами була домовленість про повернення суми позики до 02.02.2014 року.

Строки, обумовлені сторонами у договорах позики, сплинули, отже позивач вправі звернутись за судовим захистом.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договорами позик від 21.07.2013 року та від 02.02.2014 року розмір і порядок одержання процентів не встановлений, умови договорів та законні підстави вважати їх безоплатними відсутні, а тому враховуючи, що суми позик не повернуті, суд вважає, що відповідач зобовязаний сплачувати, а позивач має право на отримання процентів від сум позик за весь період користування в розмірі облікової ставки Національного банку України.

Проценти від суми позики розраховуються шляхом множення суми позики на облікову ставку НБУ (%) за відповідний період і діленням отриманого результату на 365 днів та множенням на кількість днів за певний період і складанням отриманих сум, що становить за договором позики від 21.07.2013 року 5112,99 грн., а за договором позики від 02.02.2014 року 2419,38 грн., згідно вірних наведених позивачем розрахунків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний заплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розрахунку трьох процентів річних, за договором позики від 21.07.2013 року, за період 02.09.2013 р. по 12.09.2016 р. кількість днів прострочення складає 1107 дні. Таким чином 3 % річних складає: 10000,00* (3:365)*1107:100=909,29 грн.

При розрахунку трьох процентів річних, за договором позики від 02.02.2014 року, за період 03.02.2014 р. по 12.09.2016 р. кількість днів прострочення складає 953 дні. Таким чином 3 % річних складає: 5000,00* (3:365)*953:100=391,36 грн.

Таким чином, суд загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 23833,02 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в частині вимог майнового характеру в сумі 551,20 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 84, 79, 88, 174, 213, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, суму боргу за договорами позики від 21.07.2013 року та від 02.02.2014 року, у розмірі 23833,02 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн., а всього 24384,22 грн. (двадцять чотири тисячі триста вісімдесят чотири грн. 22 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте прийнявшим його судом за письмовою заявою відповідачів на протязі десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі через Приморський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Курбанова Н. М.