Дата документу 25.10.2016
Справа № 334/6369/16-ц
Провадження № 2-о/334/197/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Ісакова Д.О.,

народних засідателів: Марті І.В.

Радій В.Ю.

при секретарі Гопка Л.І.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про визнання громадянина безвісно відсутнім

в с т а н о в и в :

До Ленінського районного суду надійшла заява ОСОБА_2 про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був її чоловіком.

В заяві зазначено, що заявниця ОСОБА_2 перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2008 року, про що у книзі реєстрації актів про одруження Відділом РАЦС Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області зроблено запис за № 135.

Від шлюбу у них народилися двоє синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком яких є ОСОБА_3.

Оскільки подружнє життя з ОСОБА_3 не склалося, заявниця переїхала до м. Запоріжжя, а ОСОБА_3 залишився проживати у м. Докучаєвськ, та мешкав там за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. ОСОБА_2 залишено прізвище «ОСОБА_2».

Останні відомості про ОСОБА_3 було отримано 21 червня 2014 року під час посвідчення нотаріусом згоди ОСОБА_3 на виїзд дітей за кордон.

На весні 2014 року у Донецькій області почалися масштабні проросійські виступи.

Указом Президента України від 14.04.2014р. № 405/2014 було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Прийняття вищевказаного Указу Президента зумовило проведення антитерористичної операції (АТО) на сході України (в Донецькій, Луганській областях).

З листопада 2014 року місто Докучаєвськ, де проживав ОСОБА_3, знаходиться на тимчасово окупованій території Донецької області та періодично обстрілюється, що підтверджується даними Ради Національної безпеки і оборони України.

ОСОБА_3, після початку бойових дій у м. Докучаєвськ, перестав підтримувати зв'язок.

ОСОБА_2 намагалася встановити місце знаходження ОСОБА_3.

Крім того до Дніпровського відділу поліції ГУНП у Запорізькій області було подано заяву за фактом зникнення ОСОБА_3. Але ці всі дії не дозволили встановити місцезнаходження ОСОБА_3.

Визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім необхідно заявнику для виїзду дітей за кордон для відпочинку.

У судовому засіданні заявниця наполягаючи на своєї заяві доводила суду факти, викладі у своїй заяві, а також надала суду відповідні письмові докази. Тому, на підставі вищевикладеного ОСОБА_2 просила суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутнім.

Суд, на підставі розглянутих матеріалів справи, заслухавши пояснення заявника, а також дослідивши надані суду письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Громадянин може бути визнаний безвісно відсутнім, у разі коли його немає за місцем його реєстрації або мешкання протягом одного року (ст.43 ЦК України).

У судовому засіданні доведено та підтверджено належними доказами, що заявниця ОСОБА_2 перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2008 року, про що у книзі реєстрації актів про одруження Відділом РАЦС Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області зроблено запис за № 135.

Від шлюбу у них народилися двоє синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком яких є ОСОБА_3.

Оскільки подружнє життя з ОСОБА_3 не склалося, заявниця переїхала до м. Запоріжжя, а ОСОБА_3 залишився проживати у м. Докучаєвськ, та мешкав там за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. ОСОБА_2 залишено прізвище «ОСОБА_2».

Останні відомості про ОСОБА_3 було отримано 21 червня 2014 року під час посвідчення нотаріусом згоди ОСОБА_3 на виїзд дітей за кордон.

На весні 2014 року у Донецькій області почалися масштабні проросійські виступи. З листопада 2014 року місто Докучаєвськ, де проживав ОСОБА_3, знаходиться на тимчасово окупованій території Донецької області та періодично обстрілюється, що підтверджується даними Ради Національної безпеки і оборони України.

ОСОБА_3, після початку бойових дій у м. Докучаєвськ, перестав підтримувати зв'язок.

ОСОБА_2 намагалася встановити місце знаходження ОСОБА_3.

Крім того до Дніпровського відділу поліції ГУНП у Запорізькій області було подано заяву за фактом зникнення ОСОБА_3. Але ці всі дії не дозволили встановити місцезнаходження ОСОБА_3.

Визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім необхідно заявнику для виїзду дітей за кордон для відпочинку.

Відповідно до пункту 3 частини 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.94 р. N 3857-ХІІ.

Згідно ст. З зазначеного Закону, Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Відповідно до ст. 4 цього ж Закону за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

В пункті 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України від 27.01.95 р. N 57 (у редакції постанови КМ України від 25.08.2010 р. № 724), вказано, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

А в пункті 4 даних Правил зазначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім.

Тобто для виїзду дитини за кордон необхідна нотаріально засвідчена згода батьків або відповідне рішення суду.

Отже заявниця не може вивезти дітей на відпочинок за кордон, оскільки необхідно отримати згоду ОСОБА_3 встановити місце перебування якого не можливо.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_2 вимоги грунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню.

На підставі вищевказанного, керуючись ст. 43 ЦК України, ст. ст. 246-250 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_2 про визнання громадянина безвісно відсутнім - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Докучаєвськ Донецької області, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 - безвісно відсутнім.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Ісаков Д. О.