Провадження № 2/522/1837/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Тарасова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко О.О.,

розглянувши в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять стягнути на користь ОСОБА_1 збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 100 977,59 грн., суму франшизи в розмірі 1000 гривень, вартість проведення експертного товарознавчого дослідження у розмірі 700 гривень та інші судові витрати, у тому числі суму сплаченого судового збору; стягнути на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та інші судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу. Подавши заяву про збільшення розміру позовних вимог, позивач ОСОБА_2 збільшив свої вимоги в частині стягнення суми витрат на правову допомогу, а саме в розмірі 6000 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. 14.08.2015 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїхав на регульоване перехрестя вулиць Базарної та Пушкінської в м. Одесі, на червоний сигнал світлофору, який забороняє рух транспортних засобів, та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_1 та яким на той час керував ОСОБА_2 У результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2015 року відповідача було визнано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз» відповідно до полісу серії АІ/495778 від 30.03.2015 року. Згідно з висновком судового експерту-автотоварознавця розмір матеріальних збитків, завданих автомобілю НОМЕР_2, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 150 977,59 грн., у тому числі 25 905,65 грн. втрата товарної вартості. У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 50000 грн. Таким чином, решта завданої матеріальної шкоди, а саме сума в розмірі 100 977,59 грн., сума франшизи в розмірі 1000 грн., моральна шкода, а також витрати на проведення експертного дослідження має бути стягнути з відповідача. Внаслідок ДТП ОСОБА_2 було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з ушкодженням автомобіля, перенесеним у звязку з цим сильним психологічним стресом, унеможливлення протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його цільовим призначенням, що призвело до порушення звичного укладу його особистого життя.

У судовому засіданні ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник ОСОБА_1 відмовився від позовних вимог в частині стягнення суми франшизи в розмірі 1000 грн., решту позовних вимог підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_4 підтвердив викладені ним висновки за результатами проведеного автотоварознавчого дослідження від 28.08.2015 р.

Вислухавши сторони та їхніх представників, допитавши експерта, дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на такі обставини.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2015 року у справі № 522/19639/15-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Під час розгляду зазначеної адміністративної справи судом встановлені обставини, які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребують доказування під час розгляду даної цивільної справи, а саме те, що 14.08.2015 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїхав на регульоване перехрестя вулиць Базарної та Пушкінської, в м. Одесі, на червоний сигнал світлофору, який забороняє рух транспортних засобів, та допустив зіткнення з автомобілем марки «Ауді», під керуванням ОСОБА_2. У результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

Автомобіль «Ауді», д.н. НОМЕР_3, належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 786943 в матеріаліх справи.

28.08.2015 року експертом ОСОБА_4 був складений Акт огляду транспортного засобу марки «Ауді», д.н. НОМЕР_3, який належить ОСОБА_1

Згідно з Висновком №36/15 експертного автотоварознавчого дослідження від 28.08.2015 р. вартість матеріальних збитків, причинених власнику автомобіля НОМЕР_2, становить 150 977,59 грн., у тому числі: вартість відновлювального ремонту становить 125071,94 грн., величина втрати товарної вартості 25 905,65 грн. Враховуючи те, що зазначене експертне дослідження було проведено не на підставі ухвали суду про призначення судової експертизи, суд бере до уваги та оцінює зазначений висновок як письмовий доказ у справі відповідно до ст. 64 ЦПК України, з урахуванням наданих у судовому засіданні пояснень експерта ОСОБА_4 При цьому судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення комплексної автотехнічної та авто товарознавчої експертизи з підстав, викладених в ухвалі суду від 18.0.2016 року.

Отже, між сторонами виникли позадоговірні зобов'язання у зв'язку із завданням майнової шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої неї шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України спричинені особі збитки є втрати, яких вона зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з абзацом 3 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Таким чином, виходячи із вищезазначених положень закону та практики їх застосування, підлягає відшкодуванню вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу. При цьому посилання представника відповідача на те, що в основу при визначенні завданих позивачу суми збитків було враховано вартість оригінальних запчастин, що призводить до збільшення вартості відновлювального ремонту, що є неспіврозмірною з фактично завданими ушкодженнями, оскільки такі заперечення не ґрунтуються на вимогах закону про повне відшкодування завданої шкоди та необхідності відшкодування усіх витрат, повязаних з відновленням первісного стану пошкодженої речі.

Враховуючи те, що фактичний розмір матеріальної шкоди завданої позивачу ОСОБА_1, як власнику автомобіля НОМЕР_2, є більшим, ніж розмір страхової виплати, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача різниці між сумою завданих збитків та сумою страхового відшкодування згідно з лімітом страховика (150 997,59 грн. 50 000 грн. = 100 997,59 грн.). Крім того, з відповідача на користь ОСОБА_1 має бути сплачена вартість проведення експертного товарознавчого дослідження у розмірі 700 грн. Зазначені витрати за своєю природою хоча й не є витратами, повязаними з розглядом справи, зокрема, у звязку з призначенням судової експертизи, проте охоплюються поняттям реальних збитків як витрати, повязані з відновленням порушеного права позивача та спрямовані на доведення перед судом розміру завданих збитків. Отже у цій частині позовні вимоги є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_2, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України під моральним збитком закон передбачає фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у зв'язку, в тому числі із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних і душевних страждань, ступеня вини особи, що заподіяла моральну шкоду, а також інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла її, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зі змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Суд погоджується з тим, що внаслідок ДТП позивачу було завдано моральні страждання у вигляді душевних переживань через побутові незручності, пов'язані з відсутністю справного автомобілю, неможливістю користуватися ним протягом проведення відновлювального ремонту, порушенням звичайного способу життя.

Разом із тим, суд, враховуючи вимоги закону щодо розумності і справедливості, вважає, що сума моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., заявлена позивачем, є завищеною і не відповідає характеру та обсягу його страждань та немайнових втрат, тому суд оцінює завдану відповідачем моральну шкоду в розмірі 6 000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1226,78 грн., на користь ОСОБА_2 понесені ним та документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. (копії договору № 2/11/15 про надання юридичних послуг від 02.11.2015 року; додаткової угоди № 1 до цього договору; акту приймання-передачі наданих послуг від 25.01.2015 року; квитанція від 25.01.2016 року).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 206, 212-214 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, суму заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 100977,59 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію за заподіяння моральних страждань в розмірі 6000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість проведення експертного товарознавчого дослідження у розмірі 700 гривень та суму сплаченого судового збору в розмірі 1226,78 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість проведення експертного товарознавчого дослідження у розмірі 700 гривень та суму сплаченого судового збору в розмірі 1226,78 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 6000 гривень.

В задоволенні позовної заяви в частині стягнення компенсації за заподіяння моральної шкоди в розмірі 14000 гривень відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Тарасов