Справа № 203/4455/14-ц
Провадження № 2/0203/38/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Колесніченко О.В.,

при секретарі Давіденко Ю.А.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання представника ОСОБА_5, ОСОБА_1 ОСОБА_2, про призначення додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання недійсним заповіту, складеного 18 січня 2014 року від імені ОСОБА_7, який помер 22 січня 2014 року, на імя ОСОБА_8, з тих підстав, що спадкодавець тривалий час хворів, приймав сильнодіючі ліки, а з грудня 2013 року по січень 2014 року його стан різко погіршився, що сукупно вплинуло на його психічний стан, розуміння значення своїх дій і на волевиявлення, яке не відповідало його внутрішній волі при складанні заповіту.

Враховуючи, що позовні вимоги заявлені про визнання правочину - заповіту від 18 січня 2014 року - недійсним з підстав, визначених ч.2 ст. 1257, 225, 231 ЦК України з мотивів неусвідомлення ОСОБА_7, який помер 22 січня 2014 року, значення своїх дій та неможливості керувати ними під час складення заповіту ухвалою суду від 05 листопада 2015 року у справі призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручено експертам КЗ «Дніпропетровський спеціалізований психоневрологічний центр» ДОР», на вирішення якої поставлене питання: 1. чи усвідомлював ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлий 22 січня 2014 року, значення своїх дій на момент укладення заповіту 18 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 18 січня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №11, та чи міг він у повній мірі свідомо керувати власними діями і розуміти їх наслідки?.

10 грудня 2015 року експертами КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 складений висновок судово-психіатричної експертизи №49 відповідно до якого ОСОБА_7 за життя в період часу, що цікавить суд, тобто на момент складення та підписання заповіту 18 січня 2014 року, яким-небудь психічним розладом не страждав; за своїм психічним станом у той період часу він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення додаткової судово-психіатричної експертизи, з дорученням її проведення КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР», та поставленням на вирішення того ж питання, обґрунтовуючи таку вимогу тим, що експерти дослідили і проаналізували не всі подані їм обєкти для дослідження, не досліджували показання численних свідків, допитаних судом, показання яких описують стан, поведінку ОСОБА_7 за час хвороби, в тому числі і станом на дату складення оспорюваного заповіту, проте експерти не проаналізували ці дані, не надали будь-якої оцінки їм, у зв?язку з чим такий висновок експертів є неповним.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечувала.

Суд, вислухавши думку позивача та представників сторін, розглянувши клопотання, приходить до наступного.

За ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.145 ЦПК України призначення експертизи є обовязковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, зокрема, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Одночасно Пленум Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у п. 16 своєї постанови від 06 листопада 2009 року №9 розяснив, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

При цьому, питання експерту належить ставити чітко, уникаючи можливості неоднозначної відповіді, виходячи з обставин, які підлягають доказуванню у кожній конкретній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

При цьому, висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об'єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, про що роз?яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови №8 від 30.05.97 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах».

Досліджуючи висновок експертів від 10 грудня 2015 року, судом встановлено, що експертами не досліджувалися показання свідків, показання яких зафіксовані у судових засіданнях за допомогою технічних засобів на СД-дисках, що долучені до матеріалів справи, а так само не наведено аналізу дослідження терапії з фіксуванням призначених лікарських засобів, часу їх застосування та періодичності, та не наведено висновків про тривалість і характер їх впливу на заповідача протягом періоду хвороби до часу складення заповіту, у зв?язку з чим вказаний висновок є неповним, тому суд приходить до висновку про наявність підстав за ч.1 ст. 150 ЦПК України для призначення додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи. При цьому, судом за клопотанням сторін з метою більшої доступності експертам об?єктів дослідження здійснена роздруківка показань усіх допитаних у справі свідків, як заявлених позивачами, так і відповідачем, засвідчена та долучена до матеріалів справи в т.2 на а.с.155-169, 171-184.

На час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Керуючись ст. 130, 143-145, 150, 202, 209-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_5, ОСОБА_1 ОСОБА_2, задовольнити в повному обсязі.

Призначити у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання заповіту недійсним додаткову посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» (вул. Бехтєрєва, 1, м. Дніпропетровськ) на вирішення якої поставити наступне питання:

1.Чи усвідомлював ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлий 22 січня 2014 року, значення своїх дій на момент укладення заповіту 18 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 18 січня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №11, та чи міг він у повній мірі свідомо керувати власними діями і розуміти їх наслідки?

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

В розпорядження експертів направити копію цієї ухвали від 17 серпня 2016 року, матеріали цивільної справи № 203/4455/14-ц (провадження №2/0203/38/2016), оригінали медичних документів, а саме: амбулаторну картку ОСОБА_7 з КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1», медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_7 з КЗ «Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4» ДОР, медичну картку хворого ОСОБА_7 з КЗ «Клінічний онкологічний диспансер» ДОР».

Провадження у справі зупинити до закінчення проведення експертизи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині зупинення провадження по справі подається протягом пяти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко