Справа № 182/1580/16-ц
Провадження № 2/0182/2088/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.06.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - Українська товарна біржа, про визнання дійсним договору купівлі - продажу та визнання права власності на цю квартиру,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання дійсним договору купівлі-продажу на квартиру. На підтвердження своїх позовних вимог посилається на наступне.

04 травня 2001 року Українською товарною біржею було зареєстровано договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вона придбала у ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 2-о кімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, реєстраційний номер 159457 від 04 травня 2001 року. Вказану квартиру вона купила у відповідачів за 22 588 грн., які сплатила до підписання договору, про що свідчить цей договір. Таким чином, вона є добросовісним набувачем вказаної квартири, оскільки квартиру придбала відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, сплативши відповідачам вартість квартири. На теперішній час вона має намір відчужити належну їй квартиру, в звязку з чим звернулась до нотаріальної контори, але їй було відмовлено, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений „Українською товарною біржею, не був посвідчений нотаріусом і, крім цього, в якості продавця була вказана неповнолітня донька продавців: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити вимогам цивільного законодавства. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину такий правочин є нікчемним. Але суд такий правочин може визнати дійсним, якщо встановить, що він відповідає справжній волі осіб, які його вчинили, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від їх волі (ст.219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст.227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договору купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянином України. Згідно до ч.2 ст.47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст.220 ЦК України (у редакції 2003 року ), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсною. Крім того, у відповідності зі ст.15 Закону України „Про товарну біржу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою купівлю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови купівлі-продажу, у результаті яких настали юридичні наслідки, а саме: одна сторона продала, а інша сторона придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Що стосується до зазначення в договорі купівлі-продажу в якості продавця неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, то підставою для цього було те, що вона була записана в свідоцтві про право власності на житло від 06.10.1997 року, яке зареєстровано в МБТІ за р.№ 35-8390. При цьому, на момент оформлення договору купівлі-продажу квартири неповнолітня ОСОБА_6 була зареєстрована та мешкала з матірю ОСОБА_3 за іншою адресою: АДРЕСА_3. Її законні права та інтереси при оформленні договору не були порушені і відповідали вимогам ст.32 ч.2 ЦК України, яка зазначає, що неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків. Відповідачі до теперішнього часу договір купівлі-продажу вказаної квартири не оспорювали. Ринкова вартість квартири по оцінці СПД ОСОБА_7 на 11 березня 2016 року складає 75 013 гривень. З таких обставин звернулась до суду і просить визнати дійсним договір купівлі-продажу майна: квартири АДРЕСА_4 від 04 травня 2001 року, р.№ 159 457, оформлений на Українській товарній біржі, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та визнати за нею ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Мішкова) ОСОБА_8 право власності на вказану квартиру.

В судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не прибули, про день та час розгляду справи по суті були повідомлені належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням, які отримали особисто. Надали до суду повістку, на звороті якої проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено в судовому засіданні, 04.05.2001 року Українською товарною біржею було зареєстровано договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивачка придбала у ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 2-о кімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, реєстраційний номер 159457 від 04.05.2001 року (а.с.5-7). Вказану квартиру позивачка купила у відповідачів за 22 588 грн., які сплатила до підписання договору, про що свідчить цей договір. Таким чином, позивачка є добросовісним набувачем вказаної квартири, оскільки квартиру придбала відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, сплативши відповідачам вартість квартири. На теперішній час позивачка має намір відчужити належну їй квартиру, в звязку з чим звернулась до нотаріальної контори, але їй було відмовлено, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений „Українською товарною біржею, не був посвідчений нотаріусом і, крім цього, в якості продавця була вказана неповнолітня донька продавців: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, сторони виконали всі умови купівлі-продажу, у результаті яких настали юридичні наслідки, а саме: одна сторона продала, а інша сторона придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2. На момент оформлення договору купівлі-продажу квартири неповнолітня ОСОБА_6 була зареєстрована та мешкала з матірю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3. Її законні права та інтереси при оформленні договору не були порушені. Відповідачі до теперішнього часу договір купівлі-продажу вказаної квартири не оспорювали.

За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_4 від 04 травня 2001 року, р.№ 159 457, оформлений на Українській товарній біржі, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Мішкова) ОСОБА_8, - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Мішкова) ОСОБА_8 право власності на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 47, 3 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_9