АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 червня 2016 року по справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Малівської Наталії Іванівни про надання дозволу на примусове проникнення до земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2, стягувач ОСОБА_4, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року старший державний виконавець ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Малівська Н.І. звернулась із зазначеним поданням на обґрунтування якого зазначила, що на виконанні у відділі ДВС перебувають виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2014 року по справі № 753/10159/13.

Посилаючись на те, що строк добровільного виконання рішення пройшов і боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добровільно не виконують рішення суду, доступу до земельної ділянки для примусового виконання рішення суду не надають, тому просила постановити ухвалу про надання державному виконавцю дозволу на примусове проникнення на територію боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та до самочинно збудованих гаражу, сараю, огорожі з сітки-рабиці на металевих стовпах за адресою: АДРЕСА_1, через двері боржника у паркані до земельної ділянки, або через частину житлового будинку, що належить стягувачу ОСОБА_4 для проведення виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження». (а.с.2-5)

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 червня 2016 року подання старшого державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Малівської Н.І. задоволено, дозволено примусове проникнення на територію земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної приватної власності в АДРЕСА_1. (а.с.35-38)

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5 посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не витребував у державного виконавця всі матеріали виконавчих проваджень, не прийняв до уваги декілька раніше винесених ухвал Дарницького районного суду міста Києва за аналогічними зверненнями державного виконавця та їх не дослідив. Крім того, державним виконавцем не надано до суду доказів на підтвердження відмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добровільно виконати рішення і суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 систематично інформують начальника та державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві про стан добровільного виконання рішення. (а.с. 35-38)

В судовому засіданні ОСОБА_1, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5 підтримали скаргу і просили її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином про що у справі є докази. Представник ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції зазначив про належне сповіщення ОСОБА_2, про що свідчить журнал і звукозапис судового засідання. Представник державної виконавчої служби та ОСОБА_4, кожен окремо, заявили про відкладення розгляду справи посилаючись на хворобу, проте доказів поважності причин неявки до суду не надали. (а.с. 92-97)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону чинній на час постановлення судом ухвали, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом вказаних норм, подання розглядається судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння особи, сторони та інші заінтересовані особи не викликаються та не повідомляються про такий розгляд, за результатами такого розгляду постановляється ухвала, на яку може бути подано апеляційну скаргу.

Судом встановлено, що у Дарницькому районному відділі ДВС у м. Києві на виконанні перебувають виконавчі листи №753/10159/13 видані 28 травня 2014 року Дарницьким районним судом м. Києва. За вказаними виконавчими листами зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснити демонтаж самочинно збудованих гаражу і сараю, огорожі з сітки-рабиці на металевих стовпах на земельній ділянці спільної приватної власності по АДРЕСА_1, а також зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відновити стан вказаної земельної ділянки, який існував до початку незаконного самочинного будівництва, та зобов'язано припинити вчинення перешкод ОСОБА_4 у користуванні встановленим обов'язковим проїздом (проходом) до його частини земельної ділянки та його частини житлового будинку по земельній ділянці площею 88 кв.м., де 19 кв.м. належить ОСОБА_4, залишеній рішенням Дарницького районного суду м. Києва у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в АДРЕСА_1. (а.с.6-13)

Державним виконавцем направлялись на адресу боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виклики, вимоги від 09 вересня 2014 року, від 14 листопада 2014 року, від 20 квітня 2015 року, від 18 грудня 2015 року, від 27 січня 2016 року, в яких зазначалось про необхідність виконати вищезазначені виконавчі листи та з'явитись до державного виконавця для надання пояснень щодо їх виконання. (а.с.16, 17, 19-20, 25, 28)

Боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були обізнані про перебування у Дарницькому районному відділі ДВС у м. Києві на виконанні вказаних виконавчих листів і в апеляційній скарзі не заперечували отримання зазначених вимог державного виконавця.

28 липня 2014 року, 29 травня 2015 року, 12 червня 2015 року, 28 березня 2016 року державним виконавцем складені акти про вихід за адресою боржників і встановлено, що рішення суду боржниками не виконано. (а.с.15, 21, 22, 32)

На час розгляду подання державного виконавця районним судом і постановлення оскаржуваної ухвали від 14 червня 2016 року виконавчі листи не визнані такими, що не підлягають виконанню, доказів зупинення чи відстрочення виконання судового рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 квітня 2014 року у справі №753/10159/13 до суду не надано.

Апелянтами не надано до суду апеляційної інстанції доказів за яких суд мав би можливість дійти висновку про відсутність зобов'язань чи хоча б часткове виконання зобов'язань за виконавчими листами №753/10159/13 виданими 28 травня 2014 року.

Враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини, зокрема тривале невиконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішення суду, а також зазначені вимоги законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість подання державного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення на територію земельної ділянки в АДРЕСА_1, що є необхідним для проведення виконавчих дій на виконання набравшого законної сили рішення суду або встановлення факту його добровільного виконання боржником.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/14485/2016

Унікальний номер 753/10999/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Леонтюк Л.К.

Доповідач Левенець Б.Б.