Справа № 686/9137/16-ц
УХВАЛА

14 липня 2016 року

Хмельницький міськрайонний суд

в складі : головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький в залі суду скаргу

ОСОБА_2

на визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження

в с т а н о в и в :

У квітні місяці 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії державного виконавця Другого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ в порядку статей 383-386 ЦПК України. У скарзі посилається на те, що в провадженні державного виконавця перебуває виконавче провадження за № 2-10078/10 від 15.09.2010 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього Володимира та виконавчий лист про стягнення з нього на її користь понесених додаткових витрат на дитину в сумі 7 800,38 грн.

08 квітня 2016 року він письмово повідомив начальника Другого міського відділу ДВС та державного виконавця Заворотного О.М. про те, що його син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого стягувались аліменти помер. Однак державний виконавець відмовив йому у закритті виконавчого провадження та продовжує стягувати аліменти на померлу дитину.

Ухвалою суду від 28.03.2016 року скасована постанова про накладення арешту на майно боржника, винесеної на виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Однак, державний виконавець Заворотний О.М. 30.03.2016 року виніс нову постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1 на виконання рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину. Заявник вважає дії державного виконавця неправомірними, а постанову про накладення арешту на квартиру незаконною, просить визнати її неправомірною та скасувати вказану постанову.

В судовому засіданні представник заявника скаргу про скасування постанови від 30.03.2016 року про арешт майна боржника та визнання дій щодо відмови у закритті виконавчого провадження неправомірними підтримав, просить її задоволити. Посилається на те, що дії державного виконавця щодо накладання арешту є неправомірними, адже заборгованість перед ОСОБА_3 станом на час її винесення становить 7 800.38 грн. Про стягнення додаткових витрат на дитину, а арешт на квартиру не співмірним із сумою боргу

Представник Другого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ скасування постанови про арешт майна боржника та визнання дій протиправними в минулих судових засіданнях заперечував, та вважав, що він діяв правомірно згідно поданих заяв стягувача стосовно повернення виконавчого документа та накладення арешту на майно боржника, адже станом на час її винесення існувала заборгованість в сумі 7 800, 38 грн. та на момент винесення постанови про накладення арешту він діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». В наступне судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду справи у передбаченому законом порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилась, повідомлялась про час і місце розгляду скарги у передбаченому законом порядку.

Суд, вислухавши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою державного виконавця Другого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ від 30.03.2016 року на виконання виконавчого листа за № 686/19763/15 від 29.03.2016 року, виданого на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 додаткових витрат на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 7800,38 грн. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2.

Вказану постанову державним виконавцем Другого міського відділу Хмельницького МРУЮ було винесено у зв»язку із поданням заяви представником стягувача 20.03.2016 року про прийняття до примусового виконання виконавчого листа.

Як убачається із матеріалів виконавчого провадження та цього не заперечує сам державний виконавець, що постанова про арешт майна боржника винесена ним без надання боржнику строку для добровільного виконання рішення суду та без урахування розміру стягнення.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. У п.5 ч.3 зазначеної статті передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника.

У силу положень ч. ч. 2, 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

З огляду на досліджені докази судом станом на час винесення оскаржуваної постанови 30.03.2016 року дії державного виконавця стосовно накладення арешту на майно боржника та заборони на його відчуження були неправомірними, оскільки до Другого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ до примусового виконання направлений виконавчий лист лише 20.03.2016 року. Боржнику не надано строк для добровільного виконання рішення суду, натомість арешту піддано все рухоме та нерухоме майно належне боржникові, без урахування суми боргу, що свідчить про його упередженість.

Тому винесена постанова про накладення арешту на все належне йому рухоме та нерухоме майно та заборони на його відчуження підлягає скасуванню, позаяк арешт може бути накладений згідно статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті.

Державний виконавець всупереч цієї норми закону копії постанови боржнику у передбаченому законом порядку не направив. Діяв упереджено, оскільки після скасування судом 28.03.2016 року постанови про накладення арешту накладеного постановою від 08.11.2010 року він 30.03.2016 року накладає арешт знову на те саме майно без надання строку для добровільного виконання.

Згідно ст. 37 Закону України «про виконавче провадження» виконавчий лист повертається стягувачеві за його письмовою заявою про повернення виконавчого документа.

Постановою Державного виконавця Другого міського відділу ДВС ОСОБА_6 17.05.2016 року в процесі розгляду скарги судом на протиправність його дій безпідставно винесено постанову стосовно повернення виконавчого документа стягувачеві за поданою заявою стягвачем та не закрито провадження, оскільки дитина, на утримання якої судом присуджено аліменти померла 16.03.20116 року. Відповідно до частини 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки це не позбавляє її права повторно пред»явити виконавчий документ до виконання. Тим більше подана заява боржником про закриття провадження залишилась без належного реагування з боку державного виконавця та в суді в означений період часу оскаржувались його дії.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 383-386, 293 ЦПК України, ст. 49,57,82 Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Другого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ щодо відмови у закінченні виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на неповнолітню дитину у зв»язку з її смертю.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника ОСОБА_2 від 30 березня 2016 року щодо накладення арешту та оголошення заборони на його відчуження на все належне боржнику майно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з дня її проголошення до Апеляційного Суду Хмельницької області.

Суддя :