Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 333/393/14 Головуючий у 1 інстанції Піх Ю.Р.
Номер провадження 22-ц/778/928/16 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позові позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24 березня 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3700,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У порушення зазначених вимог відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 грудня 2013 року має заборгованість 15403,30 грн., яка складається з наступного: 14193, 62 грн. - заборгованість за кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 709,68 грн. - штраф (процентна складова);

На підставі викладеного, позивач просив суд, стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 15403,30 грн., та судові витрати у розмірі 243,60 гривень.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 березня 2006 року у розмірі 15403, 30 гр.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права,на те,що судом він не повідомлявся про час і місце розгляду справи, справа розглянута без його участі ,просить застосувати у спорі позовну давність, скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог .

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,яким суд,виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення,ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилам ч. 1 ст. 1049 і ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядок, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення,яке мало місце під час дії договору.

Судом першої інстанції постановлено заочне рішення.

Із матеріалів справи вбачається,що відповідач не був повідомлений судом про час і місце розгляду справи,тому судова колегія вважає,що відповідач був позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні і заявити про застосування позовної давності у даному спорі, а тому бере до уваги зазначену заяву,здійснену в апеляційній скарзі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За вимогами ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності,про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24 березня 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3700,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 7).

У 2008 року ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», звертався до суду про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості з ОСОБА_3за вказаним кредитним договором.

14 травня 2008 року суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у сумі 5785,41 грн. на користь ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та судових витрат.

Зазначеним судовим наказом фактично встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 24 березня 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 3700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки,тому ці обставини ,які встановлені судовим рішенням,що набрало законної сили,не підлягають доказуванню в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Згідно даних про виконання судового наказу,що містяться у ньому(а.с.4зв. виконання його не здійснювалось).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами у відповідності до ч.5 ст.261 ЦК України , повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 та інших, в ухвалі від 24 червня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Разом із тим за змістом Умов і правил надання банківських послуг строк дії договору визначається не тільки цими правилами, а й положеннями,вказаними у Пам'ятці клієнта та строком дії кредитної картки, що передбачено у Правилах користування платіжною карткою.

Відповідно до п. п. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці.

Відповідно до ксерокопії картки, яка додана до апеляційної скарги (а.с. 64), строк дії кредитної картки, закінчився в березні 2009 року. Оскільки за умовами договору строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки, то строк дії кредитного договору і останій строк виконання зобов»язання закінчилися в березні 2009 року та відповідно початок перебігу строку давності починається з березня 2009року.

З позовом до суду банк звернувся лише в січні 2014 року, пропустивши строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України. Про наявність поважних причин пропуску позовної давності позивач не зазначає.

Посилання банку на те, що договір був пролонгований, оскільки відповідач не звертався до банку з заявою про припинення дії договору і закриття картрахунку не можуть бути взятими до уваги з урахуванням того, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений.

Між тим після закінчення строку дії картки і відповідно договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором від 24 березня 2006 року не виконав, тому звернення позивача з позовом до суду в січні 2014 здійснено з пропуском позовної давності без поважних причин.

З огляду на зазначене,судова колегія приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог банку належить відмовити за пропуском позовної давності без поважних причин, а тому рішення суду першої інстанції належить скасувати, постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову з наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2014 року у цій справі скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: