УхвалА

іменем україни

27 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, який у подальшому було уточнено, посилаючись на те, що з 1 липня 2006 року він працював у приватному акціонерному товаристві «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» на посаді доцента кафедри менеджменту, а з 1 листопада 2009 року - на посаді завідуючого кафедрою менеджменту. 31 березня 2015 року він був звільнений на підставі поданої ним заяви у зв'язку із виходом на пенсію, проте повний розрахунок по заробітній платі з ним було проведено лише 5 листопада 2015 року.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_4 просив суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 38 532 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року, залишеним без змін апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що приватне акціонерне товариство «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» не мало заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_4, оскільки у день його звільнення здійснило з ним повний розрахунок, що підтверджується видатковим касовим ордером від 31 березня 2015 року (а. с. 35, 73), підписаний особисто позивачем, а, отже відсутні підстави для застосування ст. 117 КЗпП України та стягнення на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Доводи касаційної скарги про те, що дата отримання коштів у видатковому касовому ордері проставлена не ним, а іншою особою є безпідставними, оскільки ні в районному суді, ні при апеляційному перегляді позивач не заявляв клопотань про призначення відповідної експертизи, а доведення цього факту є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Посилання ОСОБА_4 про те, що суд незаконно стягнув з нього судовий збір безпідставні, так як згідно з Законом України від 8 липня 2011 року «Про судовий збір» та Законом України від 22 травня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах лише при вимогах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Ураховуючи викладене та положення ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.П. Штелик