Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є.у. № 332/3127/15 Головуючий у 1 інстанції Андрюшина Л.А.
Провадження № 22-ц/778/866/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

ОСОБА_2,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунальної установи «Обласна інфекційна клінічна лікарня» про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення, та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення, стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03.02.2015 року по теперішній час вона працює на посаді старшої медичної сестри в КУ «Обласна інфекційна клінічна лікарня». Наказом головного лікаря ОСОБА_5 за №18-Адм від 21.04.2015р. «Про дисциплінарне стягнення», який був складений на підставі рапорту головного бухгалтера ОСОБА_6 від 14.04.2015р. та протоколу інвентаризаційної комісії від 10.04.2015р., їй було оголошено догану за неналежне виконання нею своїх посадових обов'язків, завдання матеріальної шкоди лікарні, а саме: допущення надлишків лікарських засобів та виробів медичного призначення у кількості 157 одиниць на загальну суму 170,80грн. та недостачі лікарських засобів у кількості 91 одиниці на загальну суму 155,64грн..

Крім того, на підставі наказу головного лікаря ОСОБА_5 за 17-Адм від 21.04.2015р. «Про стягнення нестачі» бухгалтерія установи утримала з неї недостачу у сумі 344,90грн. із її заробітної плати.

Також зазначила, що хоча її і перевели на посаду старшої медичної сестри, але договору про повну матеріальну відповідальність з нею укладено не було. Такий договір був укладений з нею лише 23.04.2015 року, тобто вже після накладення на неї дисциплінарного стягнення.

Вважає зазначені накази незаконними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки вона не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконувала всі свої посадові обов'язки, визначені посадовою Інструкцією.

Просила суд визнати незаконним та скасувати наказ № 18-Адм від 21.04.2015 року «Про дисциплінарне стягнення» яким їй оголошено догану. Визнати незаконним та скасувати наказ № 17-Адм від 21.04.2015 року про стягнення з неї недостачі у розмірі 344,90грн. та стягнути з відповідача зазначену суму, що була утримана із її заробітної плати .

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається,що позивачка ОСОБА_3 працює в КУ «Обласна інфекційна клінічна лікарня»старшою медичною сестрою діагностичного дитячого відділення №7.

Згідно з п.2.14 Посадової Інструкції сестри медичної старшої «Діагностичного дитячого відділення»№7 КУ «Обласна інфекційна клінічна лікарня» ЗОР, затвердженої головним лікарем 08.04.20123р.(а.с.60),з якою ОСОБА_3 ознайомлена 12.02.2015р. при прийнятті її на цю посаду, до обов»язків старшої медичної сестри відділення входить забезпечення належного зберігання і обліку та здійснення систематичного поповнення відділення медикаментами,медичним інструментарієм,предметами догляду за хворими.

10.04.2015р. внаслідок інвентаризації матеріальних цінностей у відділенні №7,здійсненої комісією з участю позивачки ОСОБА_3., були виявлені надлишки матеріальних цінностей на загальну суму 170,80гр. і нестача матеріальних цінносте на загальну суму 155,64 гр.,що підтверджується інвентаризаційним описом, звіряльною відомістю,протоколом інвентаризаційної комісії ,підписаними особисто ОСОБА_3та іншими доказами (а.с.68-74).

Від надання пояснень щодо виявлених порушень ОСОБА_3 відмовилась,що підтверджується Актом комісії від 15.04.2015.(а.с.77).

Наказом головного лікаря №18-Адм від 21.04.2015р. за неналежне виконання посадових обов»язків,які полягають у допущенні надлишків і нестачі лікарських засобів ОСОБА_3 оголошено догану.

На підставі наказу головного лікаря №17 Адм. Від 21.04.2015р. із заробітної плати позивачки у відшкодування завданої установі матеріальної шкоди було утримано 344гр.90коп.,проте платіжним дорученням №469 від 04 вересня 2015р. позивачці були повернуті помилково стягнуті кошти в сумі 189гр.26коп. (а.с.78),що підтвердила ОСОБА_3 у засіданні судової колегії, а наказом № 82 Адм від 25.11.2015р. пункт1 наказу № 17 Адм від 21.04.2015р. в частині розміру нестачі лікарських засобів змінений на суму 155гр.64коп.

Згідно довідки КУ «Обласна інфекційна клінічна лікарня» №43 від 12.08.2015р. щомісячний оклад ОСОБА_3 складає 1991гр.62коп.

Згідно до вимог ст.. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов"язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку, крім випадків, коли законодавством передбачена така відповідальність понад середній місячний заробіток.

За вимогами ст..ст.147,148,149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана;2) звільнення.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Із здобутих доказів вбачається,що ОСОБА_3 не виконала вимоги посадової інструкції щодо зберігання медикаментів, здійснила винні дії,внаслідок яких завдала матеріальної шкоди установі відповідача, яка відшкодована у межах її середнього місячного заробітку,що передбачено ст..132 КЗпП України. Порядок застосування дисциплінарного стягнення ,що передбачений ст.ст. 147,148,149 КЗпП України відповідачем не порушено,тому висновки суду першої інстанції про відмову позивачці у задоволенні її позовних вимог є правильними.

Доводи апеляційної скарги про те ,що не доведений факт передачі їй на зберігання лікарських препаратів, є неспроможними,оскільки знаходження у її підзвітності лікарських препаратів позивачка підтвердила у засіданні судової колегії і вбачається із її розписки у Інвентаризаційному описі про передачу в бухгалтерію всіх видаткових та прибуткових документів на матеріальні цінності .

Безпідставним є посилання на відсутність договору про повну матеріальну відповідальність,оскільки позивачка притягнута до матеріальної відповідальності на загальних підставах,передбачених ст..132 КЗпП України в межах її середнього місячного заробітку, а не як особа з повною матеріальною відповідальністю.

Інші доводи є також неспроможні ,спростовуються здобутими у справі доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом повно і всебічно з»ясовані обставини справи,що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: