Справа № 523/9823/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі

цивільну справу за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

Установив

Позивачі звернулись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Виконкому ОМР про визнання права власності за набувальною давністю на частку будинку АДРЕСА_1.

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 - є батьком ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на 24/80 частини будинку АДРЕСА_1. 24/80 частин житлового будинку належала померлому ОСОБА_7 на підставі рішень Суворовського районного народного суду м. Одеси від 22 вересня 1987 р. і 17 серпня 1988 р., зареєстрованих в КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 21.07.1992 р. в книзі №82, номер запису 8759 на стор. 50.

Мати сторін - ОСОБА_8, померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті матері сторін ОСОБА_8 відкрилася спадщина на 36/80 частини будинку АДРЕСА_1. 36/80 частин житлового будинку належала ОСОБА_8 на підставі рішень Суворовського районного народного суду м. Одеси від 22 вересня 1987 р. і 17серпня 1988 р., зареєстрованих в КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 27 квітня 1989 р. в книзі №82, номер запису 8759 на стор. 51.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла тітка сторін - це ОСОБА_9. Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на 20/80 частини будинку АДРЕСА_1. Дані щодо володіння ОСОБА_9 20/80 частини будинку АДРЕСА_1 відомі на підставі Довідки №453297.93 від 06.03.2015 р, виданої КП «БТІ» ОМР. У зв'язку з тим, що на момент смерті ОСОБА_9, діяв Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, нормами закону не було передбачено спадкування за законом племінниками спадкодавця. Інших родичів, крім вищевказаних племінників, ОСОБА_9 не мала. Таким чином, спадщина, що належала ОСОБА_9, а саме: 20/80 частки будинку АДРЕСА_1, залишилась неуспадкованою.

Позивачі зазначають, що 27 травня 2015 року вони звернулись до Четвертої одеської державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. При цьому, жодних дій, спрямованих на визнання відумерлою спадщини, що належала ОСОБА_9, органами місцевого самоврядування не вчинялось; судові рішення про визнання спадщини відумерлою не виносились.

Четверта ОДНК , нотаріус Кулакова Л.М. видав Свідоцтво про право на спадщину за законом, яка залишилось після ОСОБА_7 та ОСОБА_11, та Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_2 із визначенням розміру частки - 21/80 частки будинку АДРЕСА_1.

Нотаріус Четвертої ОДНК Кулакова Л.М. видав Свідоцтво про право на спадщину за законом, яка залишилось після ОСОБА_11, та Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_3 із визначенням розміру частки - 9/80 частки будинку АДРЕСА_1.

Як вказують позивачі, окрім позивачів, спадкоємцями ОСОБА_7 та ОСОБА_11 є ОСОБА_4, якому належить 15/80 частки будинку (від ОСОБА_7 - 6/80 частки будинку, від ОСОБА_11 - 9/80 частки будинку) та ОСОБА_12, якій належить 15/80 частки будинку (від ОСОБА_7 - 6/80 частки будинку, від ОСОБА_11 - 9/80 частки будинку). Однак, відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом , після смерті батьків ОСОБА_7 і ОСОБА_11, не видавались у зв,язку з неподанням ними заяв про видачу таких свідоцтв.

Позивачі зазначають, що з 2001 року відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_5 фактично не проживають за адресою: АДРЕСА_1. У позивачів відсутні будь-які контакти для встановлення зв,язку з відповідачами, невідомі адреси місць їх проживання.

Відповідачі не вчиняють жодних дій направлених на бажання володіти та користуватись зазначеним вище майном, а саме : відповідачі не проживають у будинку, не подають заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, не сплачують комунальні послуги, не укладають договори про оренду належного їм майна, не здійснюють ремонту будинку та взагалі не контактують з позивачами, в т.ч. з приводу утримання будинку.

Позивачі зазначають, що вони постійно проживають у житловому будинку АДРЕСА_1, вже понад 40 років. З 2001 року позивачі добросовісно та безперервно володіють та відкрито користуються нерухомим майном, яке належить відповідачам, утримують його, постійно здійснюють в ньому поточний та капітальний ремонт, сплачують комунальні послуги.

У зв,язку з зазначеними обставинами, позивачі звернулись до суду, оскільки вони не мають жодних законних підстав (крім набувальної давності) для набуття права власності на дане нерухоме майно, через відсутність будь-яких договірних відносин з приводу даного майна між сторонами.

Позивачі просять суд , визнати за ними право власності за набувальною давністю на 50/80 частки будинку АДРЕСА_1, яка складається з часток, що належать ОСОБА_4 (15/80 частки будинку), ОСОБА_5 (15/80 частки будинку) та померлій ОСОБА_9 (20/80 частки будинку), тобто по 25/80 частин будинку за кожним із позивачів.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача Одеської міської ради, не визнав позовні вимоги в повному обсязі, просив повністю відмовити.

В судове засідання не з,явились відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_5 судом повідомлялись належним чином, направленням судових повісток за їх місцем реєстрації, а також шляхом надання оголошення в засобах масової інформації. Відповідачами не повідомлено суду про причини неявки.

З,ясував обставини справи, заслухав пояснення представників сторін, показання свідків ОСОБА_1 і ОСОБА_13, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено , що сторони по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є близькими родичами. Батько сторін - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті батька сторін , відкрилася спадщина на 24/80 будинку АДРЕСА_1, оскільки 24/80 частин цього будинку належала померлому ОСОБА_7, на підставі рішень Суворовського районного народного суду м.Одеси від 22 вересня 1987 р. та від 17 серпня 1988 року, які зареєстровані в КП «ОМБТІ та РОН» 21 липня 1992 р. в книзі №82, номер запису 8759 на стор.50.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати сторін - ОСОБА_8. Після смерті матері сторін, відкрилася спадщина на 36/80 частин буд.АДРЕСА_1. ОСОБА_8 належало 36/80 частин даного будинку, на підставі рішень Суворовського районного народного суду м.Одеси від 22 вересня 1987 р. та від 17 серпня 1988 р., зареєстрованих в КП «ОМБТІ та РОН» 27 квітня 1989 р. в книзі №82, номер запису 8759 на стор. 51.

Разом з позивачами, в даному будинку, проживала тітка сторін ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Після смерті тітки відкрилася спадщина на 20/80 частин зазначено вище будинку, що підтверджується довідкою №453297.93 від 06.03.2015 р, виданою КП «БТІ» ОМР. На момент смерті тітки сторін ОСОБА_9, діяли норми Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, які не передбачали спадкування за законом племінниками спадкодавця. Померла ОСОБА_9 не мала родичів, крім зазначених вище племінників, тому 20/80 часток будинку АДРЕСА_1, залишилась не успадкованими. Судом встановлено, що органами місцевого самоврядування не вчинялись дії спрямовані на визнання відумерлою спадщини, що належала ОСОБА_9, судові рішення про визнання спадщини відумерлою не виносились.

Після смерті батьків, позивачі отримали в Четвертій Одеській нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме - Свідоцтво про право на спадщину за законом, яка залишилось після ОСОБА_7 та ОСОБА_11, та Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_2 із визначенням розміру частки - 21/80 частки будинку АДРЕСА_1. (л.с.35,36,37)

Позивач ОСОБА_3 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, яка залишилось після ОСОБА_11, та Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності із визначенням розміру частки - 9/80 частки будинку АДРЕСА_1. (л.с.32,33) (л.с.87-146, копії спадкових справ № 816/2009 та №817/2009)

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_5 є спадкоємцями померлих ОСОБА_7 і ОСОБА_11, яким в належить по 15/80 часток будинку кожному, від батька по 6/80 часток, а від матері по 9/80 часток будинку, але відповідачі не отримали свідоцтво про право на спадщину за законом .

Судом встановлено, що відповідачі - ОСОБА_2 і ОСОБА_5 фактично не проживають в АДРЕСА_1 з 2001 року, не виходять на контакт з позивачами, адреси місць їх проживання невідомі позивачам, у яких також відсутні контакти зв,язку з відповідачами.

Відповідачі викликались в судове засідання за місцем їх реєстрації - АДРЕСА_1, однак пошта повернула судову кореспонденцію без вручення , викликались також шляхом надання оголошення в засобах масової інформації .

Як встановлено судом, відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_5 не вчиняють жодних дій направлених на бажання володіти, користуватись, розпоряджатись зазначеним вище майном. Відповідачі не проживають у будинку, спадком не цікавиться , не отримують свідоцтв про право на спадщину за законом, не сплачують комунальні послуги, не укладають договори про оренду належного їм майна, не здійснюють ремонту будинку, не підтримують зв,язки з позивачами, в т.ч. з приводу утримання будинку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 постійно проживають в житловому будинку АДРЕСА_1, понад 40 років. З 2001 року позивачі добросовісно та безперервно володіють та відкрито користуються нерухомим майном, яке належить відповідачам, утримують його, постійно здійснюють в ньому поточний та капітальний ремонт, сплачують комунальні послуги л.с.40-47., що також підтверджено показаннями свідків ОСОБА_1 і ОСОБА_13

Користування позивачами з 2001 року нерухомим майном, яке є предметом розгляду справи, то таке майно є об,єктом набувальної давності , відповідно до перехідних положень ЦК України . Судом з,ясовано, що позивачі добросовісно заволоділи нерухомим майном, яке є предметом позову, починаючи з 2001 року, не знали і не могли знати про відсутність у них підстав для набуття права власності. Позивачі не приховували факту володіння майном, про який було відомо всім, у тому числі і відповідачам .

Позивачі звернулись до суду у відповідність до норм ст..ст.15,16 ЦК України, оскільки кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, тому вирішити питання про право власності на частину будинку , що належала померлій тітки сторін, іншим шляхом, крім набувальної давності, немає можливості.

Крім того, позивачі не звертались із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після померлої тітки ОСОБА_9, так як до даних спадкових правовідносин застосовуються норми ЦК УРСР, в редакції 1963 року, згідно яких не передбачено спадкування за законом племінниками спадкодавця.

Відповідно до ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Між сторонами відсутні будь-які договорені відносини з приводу даного майна.

Вимоги частини 1 статті 344 ЦК України передбачають, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно із нормами частини 1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Відповідно до узагальнення судової практики Верховного суду України від 01.07.2014р. щодо права власності при розгляді цивільних справ, суд дійшов наступного висновку щодо визнання права власності за набувальною давністю: виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі:

- майно може бути об'єктом набувальної давності;

- добросовісність володіння;

- відкритість володіння;

- давність володіння та його безперервність;

- відсутність інших осіб, які претендують на це майно;

- відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Діючий ЦК України набрав чинності 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

Згідно з нормами в п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Як встановлено ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_9 , померлої в 2000 році, не визнавалась відумерлою.

Відповідно до ст. 1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

У відповідність до норм ст..ст.15,16,344 ч.4 ЦК України, захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права, позивачі заявили про давність володіння з законних підстав, і мають бути визнанні власниками майна за набувальною давністю.

Суд вважає, заявленні позовні вимоги про визнання в порядку набувальної давності за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право власності на 25/80 часток буд.АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11,14, 57-64 , 77, 169, 157, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 12-16, 328, 344, 1220, 1261, 1266, 1268, 1277, 1298 ЦК України, п.13 Постанови Пленума Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» , суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити .

Визнати, за набувальною давністю, право власності за ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1, на 25/80 частки будинку АДРЕСА_1, загальною площею - 263,8 кв.м., житловою площею - 92,7 кв.м.

Визнати, за набувальною давністю, право власності за ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , на 25/80 частки будинку АДРЕСА_1, загальною площею - 263,8 кв.м., житловою площею - 92,7 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя