Ухвала

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором участі у будівництві, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ» (далі - ТОВ «УКРГАЗ») звернулося із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором участі у будівництві об'єкта (далі - договір). Позов обґрунтовано тим, що 28 січня 2008 року між ТОВ «УКРГАЗ» та ОСОБА_3 укладено договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов'язався повністю оплатити вартість лоту і додаткових метрів, а також пред'явити лот облігацій до погашення ТОВ «УКРГАЗ», а той у свою чергу зобов'язався збудувати об'єкт будівництва у складі об'єкта нерухомості та передати об'єкт будівництва ОСОБА_3 в погашення лоту облігацій у порядку, строки та на умовах, що визначені договором та інформацією про випуск облігацій. Спірний об'єкт будівництва відповідно до умов п. 2.4. договору розташований за адресою: будинок 4, під'їзд 1, поверх 9, квартира 60, загальна площа 44,88 кв. м (згідно рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 5 від 18 січня 2008 року вказаному будинку присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1). ТОВ «УКРГАЗ» свій обов'язок щодо будівництва та введення в експлуатацію об'єкту будівництва виконало. Після обмірів БТІ збудованого об'єкту будівництва його фактична загальна площа виявилась більшою на 1,42 кв. м за проектну, визначену в п. 2.4. договору, однак всупереч умовам п. 3.10 договору відповідач додатково не придбав необхідну кількість облігацій і не вніс на поточний рахунок емітента суму, яка дорівнює вартості додаткової площі за ринковою ціною придбання облігацій. Враховуючи зазначене, виникла заборгованість в розмірі 10756,50 грн. (142 облігації х 75,75 грн. - вартість однієї облігації, за якою ОСОБА_3 придбав основний лот). Позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 07 липня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «УКРГАЗ» заборгованість за договором участі у будівництві об'єкту від 28 січня 2008 року в розмірі 10756,50 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції й ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 28 січня 2008 року між ТОВ «УКРГАЗ» та ОСОБА_3 укладено договір участі у будівництві об'єкта.

Спірний об'єкт будівництва відповідно до умов п. 2.4. договору розташований за адресою: будинок 4, під'їзд 1, поверх 9, квартира 60, загальна площа 44,88 кв. м, згідно рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 5 від 18 січня 2008 року вказаному будинку присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1.

ТОВ «УКРГАЗ» свій обов'язок щодо будівництва та введення в експлуатацію об'єкту будівництва виконало.

Відповідно до умов п. 3.8. договору сторони домовились та погодились, що загальна площа об'єкту будівництва, яка зазначена у п. 2.4. договору, є проектною та фактично буде визначена після проведення остаточної технічної інвентаризації (обмірів) у встановленому чинним законодавством України порядку підприємствами бюро технічної інвентаризації (БТІ).

Відповідно до умов п. 3.10. договору у випадку, якщо за результатами обмірів БТІ фактична загальна площа об'єкту будівництва буде більшою за проектну, визначену у п. 2.4. Договору, замовник зобов'язується протягом строку обігу облігацій до моменту підписання акту прийому-передачі об'єкта будівництва, додатково придбати необхідну кількість облігацій (за ринковою ціною облігацій на момент їх придбання) на ту частину площі, на яку фактична площа об'єкту будівництва більша від запланованої (по 1 облігації за 0,01 кв. м) або внести на поточний рахунок емітента суму, яка дорівнює вартості додаткової площі за ринковою ціною придбання облігацій.

Після обмірів БТІ збудованого об'єкту будівництва його фактична загальна площа виявилась більшою на 1,42 кв. м за проектну, визначену в п. 2.4. договору, що підтверджується копією технічного паспорта від 08 жовтня 2010 року.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_3 за надлишок квадратних метрів квартири становить 10756,50 грн. (142 шт. облігацій х 75,75 грн. (вартість однієї облігації, за якою ОСОБА_3 придбав основний лот)).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода) (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність»).

Відповідачем заявлено вимогу про застосування строку позовної давності (а.с. 34 - 37).

У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, вірно виходив з того, що позивач виконав усі обов'язки, передбачені договором, а відповідач, який був зобов'язаний сплатити вартість надлишку квадратних метрів квартири після результатів обмірів БТІ, свої обов'язки не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 10756,50 грн. Крім того, судами надано правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам та на їх підставі вірно встановлено, що строк позовної давності позивач не пропустив, оскільки за умовами договору участі у будівництві об'єкта погашення заборгованості за додаткові метри є дійсним аж до моменту передачі об'єкта будівництва та підписання акту прийому-передачі об'єкта будівництва. Оскільки докази підписання вказаного акту прийому-передачі об'єкта будівництва в матеріалах справи відсутні, у позивача наявні правові підстави для звернення із вимогою до відповідача про сплату вартості додаткових метрів. Суд касаційної інстанції згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків місцевого та апеляційного судів не спростовують.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оскаржувані судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська