ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1646/15-ц
"23" червня 2016 р. смт. Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А. за участю секретаря судового засідання Запари А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави, -
03.12.2015 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулося публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» з позовом, який був уточнений 21.04.2016 року до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави, в якому просить суд:
Строк користування кредитними коштами за Кредитним договором - до 06.07.2019 р.
Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вище зазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу, що підтверджується меморіальними ордерами.
Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п.1 кредитного договору було надано ОСОБА_1 в користування зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 21,99 % та сплатою всіх інших
обов'язкових платежів по договору. Відповідно до умов кредитного договору Банк (Позивач)
має право ініціювати перед Позичальником (ОСОБА_1Л.) перегляд зміну процентної ставки з відповідним повідомленням про це Позичальника рекомендованим поштовим
відправленням на адресу Позичальника, вказану в договорі. Якщо Позичальник не
погоджується з запропонованим Банком переглядом (зміною) фіксованої процентної ставки
по кредиту, він зобов'язаний протягом встановленого в договорі строку письмово
повідомити Банк про свою незгоду.
Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов Кредитного договору.
Станом на дату подання цієї заяви ОСОБА_1 не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, не дотримується рекомендованого графіку платежів, у зв'язку з чим Позивач був змушений звернутися до суду. Останній платіж боржником здійснено 31.01.2013 року.
Отже, сума боргу ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 17.11.2015 року становить:
Основний борг140050,44
Прострочені проценти138022,69
Строкові проценти2101,7
Прострочена комісія0
Дебіторська заборгованість0
Загальна заборгованість, грн.338167,33
На час реалізації заставленого майна обтяження припинено не було.
Опираючись на правову позицію, викладену в листі Верховного Суду України від 07.10.2010 р. «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 роки)» та на п. 9 Постанови Пленуму ВСС України від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», позивач вважає, що одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави в одному позові є можливим і правомірним, оскільки заставодавцем є інша особа, ніж позичальник, тому поєднання позовних вимог про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави не буде вважатись подвійним стягненням.
Представник позивача у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, заявив клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач по справі ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час і день слухання справи, заяви про слухання у його відсутність до суду не надійшло.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним .
Виходячи з положень статей 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України.
Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п.1 кредитного договору було надано відповідачу ОСОБА_1 для користування зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 21,99 % (п.4 договору ) та сплатою всіх інших обов'язкових платежів по договору.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов Кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами (а.с. 13, 21).
Основний борг140050,44
Прострочені проценти138022,69
Строкові проценти2101,7
Прострочена комісія0
Дебіторська заборгованість0
Загальна заборгованість, грн.338167,33
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 не надавав своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, а також інших витрат відповідно до умов договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі, що вказана у вище зазначеному розрахунку.
Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога про звернення стягнення на предмет застави задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор і заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст.572 ЦК України та ст.1 ЗУ «Про заставу»).
Відповідно до ч. 1, 2 ст.20 ЗУ «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.
Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України, в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо іншого не встановлено договором або законом (ч.1, 2 ст. 590 ЦК України).
Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до ч.3 ст.9 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:
1)обтяжувач дав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;
2)відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
За змістом ст. 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно зі встановленим пріоритетом.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо іншого не встановлено законом.
Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом.
На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим законом.
Це правило відповідає речовій природі застави як способу забезпечення, що отримало назву «право слідування».
За таких обставин реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. 25, 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Згідно з п. 9. Постанови Пленуму ВСС України від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Як вбачається з листа Територіального сервісного центру в Хмельницькій області
№6843 від 20.05.2016 року №31/22/3-1019 , згідно наявних баз сервісного центру МВС на
транспортний засіб МАZDА СХ- 7 2261, 2009 року випуску, номер двигуна НОМЕР_6, номер
транспортний засіб не реєструвався, державний номер НОМЕР_7 за даним транспортним засобом не реєструвався. Номерний знак НОМЕР_7 рахується за транспортним засобом Skoda Octavia 1595, 2007 року випуску (а.с. 148-149).
Згідно копії висновку експертного дослідження № 23/257/1908 від 20.05.2016 року номер кузова НОМЕР_8 на транспортному засобі МАZDА СХ- 7, номерний знак НОМЕР_9 не змінювався, номерні позначення розташовані у встановленому заводом виробником місці, вварки або заміни номерної деталі не виявлено (а.с. 151 ).
Згідно ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому доказів, які б підтверджували той факт, що транспортний засіб, на який позивач просить звернути стягнення та вилучити є предметом саме тим застави, що зазначений в договорі застави від 27.08.2012 року, суду надано не було.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 214-215, 218, 226-228 ЦПК України, ст. ст. 203, 526, 530, 572, 589, 590, 599, 626, 628, 1054, ст. ст. 1, 2, 20, 27 ЗУ «Про заставу», 9, 12, 23, 25, 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», п. 9. Постанови Пленуму ВСС України від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Караул О.А.