АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Вербової І.М.

при секретарі - Горбачовій І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою його представником ОСОБА_4, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, який згодом уточнив, і остаточно просив у порядку поділу майна подружжя стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 компенсацію за автомобіль у розмірі 170 510 грн.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 6 листопада 2011 року було зареєстровано шлюб між стронами. У жовтні 2012 року відповідач придбав автомобіль «Міцубіші», держаний номер НОМЕР_1, вартістю 176000 грн.З жовтня 2014 року вони з відповідачем проживають окремо та не ведуть спільного господарства.У грудні 2014 року відповідач без її (позивача) згоди продав зазначений автомобіль своїй матері ОСОБА_3, однак грошову компенсацію їй не виплатив.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у порядку поділу майна подружжя грошову компенсацію у розміру 72 500 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У іншій частині судове рішення суду першої інстанції заявником не оскаржено і підстав перевіряти його законність і обґрунтованість у цій частині у суду апеляційної інстанції немає.

На обґрунтування своїх доводів, апелянт, вказує зокрема, що судом першої інстанції невірно надано оцінку доказам наданих сторонами на обґрунтування та заперечення позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з'явились.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 вересня 2011 року між сторонами укладено шлюб.

Згідно з даними реєстраційних карток транспортного засобу 03 жовтня 2012 року ОСОБА_2 придбав автомобіль «Міцубіші», держаний номер НОМЕР_1, 13 грудня 2014 року продав його ОСОБА_3

Відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Міцубіші», держаний номер НОМЕР_1, з 13 грудня 2014 року належить ОСОБА_3

Згідно з даними довідки-рахунку вартість автомобіля «Міцубіші», держаний номер НОМЕР_1, 13 грудня 2014 року становила 145 000 грн.

Статтею 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

Згідно частин 3, 4 статті 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно правового висновку Верховного Суду України викладеному у постанові від 08 квітня 2015 року №6-7цс15, при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року, яке набрало законної сили, відмовлено у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину купівлі-продажу автомобіля «Міцубіші», держаний номер НОМЕР_1, недійсним.

При цьому суд встановив, що автомобіль було придбано в шлюбі і він був спільним сумісним майном подружжя, і хоча автомобіль було продано без згоди позивача, відновлення порушених прав позивача внаслідок продажу спірного автомобіля , може бути вирішено в порядку поділу спільного майна подружжя.

Як вбачається з даних платіжних документів ОСОБА_2 перераховував ОСОБА_1 кошти на картку Приватбанку з вересня 2014 року.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 24 червня 2016 року №5781/16-54 ринкова вартість автомобіля «Міцубіші», держаний номер НОМЕР_1, на момент проведення експертизи складає 341 021, 53 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановивши,форму надання коштів відповідачем позивачу з вересня 2014 року шляхом перерахування їх через банк, перерахування позивачу коштів на утримання дитини, відсутність перерахувань позивачу відповідачем коштів як компенсації за продаж автомобіля (такі реквізити у платіжних документах, наданих представником відповідача, відсутні), суд дійшов до обґрунтованого висновку, що оскільки автомобіль «Міцубіші», держаний номер НОМЕР_1 як спільна сумісна власність подружжя було продано відповідачем без згоди позивача, тому остання має право на грошову компенсацію, а відтак - оскільки позивач не просить поділити автомобіль, а просить грошову компенсацію від його продажу, договір купівлі-продажу автомобіля не визнано недійсним, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість 1/2 частини зазначеного автомобіля у сумі 72500 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти за реалізацію спірного автомобіля були витрачені на утримання сім'ї є безпідставними, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Висновки суду першої інстанції в цій частині зроблено на підставі поданих сторонами доказів, яким надана правильна правова оцінка,є вичерпними, відповідають дійсності. У рішенні наведені мотиви, з яких суд надає перевагу одним доказам над іншими, а відтак - його висновки в цій частині є обґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду у суді першої інстанції та їм надана належна правова оцінка.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року в частині задоволення позову про стягнення грошової компенсації залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді