У х в а л а

іменем україни

15 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Вінницької філії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Хрещатик», ліквідатора акціонерного товариства «Градобанк» Магаляса ОлегаМихайловича про стягнення коштів за договором депозитного вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що 27 березня 1995 року між нею та Вінницькою філією АТ «Градобанк» було укладено договір про депозитний вклад, згідно умов якого вона розмістила вклад на рахунку в банку в розмірі 20 000 доларів США, строком на 1 рік під 10 % річних.

Після закінчення терміну дії договору банк не виконав взяті на себе зобов'язання, в обумовлений договором строк кошти з нарахованими відсотками не повернув.

Листом від 07 травня 1997 року директор Вінницької філії АТ «Градобанк» повідомив позивача про те, що філія ліквідовується, а свій депозитний вклад з відсотками в розмірі 21 171,16 доларів США вона може отримати в АТ «Градобанк» в м. Києві по вул. Кудрявській узвіз, 7.

Позивач зазначала, що 07 лютого 1998 року опубліковано повідомлення про початок процедури банкрутства АТ «Градобанк». У місячний строк позивач звернулась з заявою до Арбітражного суду м. Києва про визнання її кредитором банку, який ліквідовується.

Рішенням Арбітражного суду м. Києва ОСОБА_4 було визнано кредитором, суму боргу з врахуванням відсотків за депозитним вкладом було перераховано в національну валюту за курсом НБУ станом на 19 травня 1998 року, а саме 1 грн 69 коп. за 1 долар США. Сума вимоги склала 35 793 грн.

Позивач також вказувала, що постановою Арбітражного суду м. Києва від 14 липня 2000 року АТ «Градобанк» та його філії визнано банкрутом. У грудні 2010 року отримала лист, в якому повідомлялося, що розпочато виплату заборгованості кредиторам АТ «Градобанк» та повідомлено, що отримати зазначені виплати кредитори можуть в ПАТ КБ «Хрещатик» до 07 червня 2011 року. При зверненні позивача за виплатою, їй виплатили суму в розмірі 35 793 грн.

Посилаючись на вказані обставини та те, що їй було здійснено виплату 21 171доларів США лише 09 березня 2011 року, однак за курсом, що існував на 1998 рік, просила суд ухвалити рішення, яким внести зміни до реєстру кредиторів АТ «Градобанк» визнавши, що розмір заборгованості АТ «Градобанк» перед позивачем складає 354 002 грн 63 коп.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2015 року позов задоволено.

Внесені зміни до реєстру кредиторів АТ «Градобанк» визнавши, що розмір заборгованості АТ «Градобанк» перед ОСОБА_4 складає 354 002 грн 63 коп.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до Вінницької філії ПАТ КБ «Хрещатик» про стягнення коштів за договором про депозитний вклад відмовлено.

Позов до ліквідатора АТ «Градобанк» Магаляс О.М. задоволено повністю.

Зобов'язано ліквідатора АТ «Градобанк» виконати рішення суду про внесення змін до реєстру кредиторів АТ «Градобанк» щодо розміру заборгованості АТ «Градобанк» перед ОСОБА_4 в сумі 354 002 грн 03 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 03 березня 2016 року скасовано рішення та додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи судові рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, на підставі дослідження та оцінки наданих сторонами доказів (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що АТ «Градобанк» не може бути належним відповідачем у справі, оскільки його визнано банкрутом.

При цьому суд правильно зазначив, що додаткове рішення не відповідає вимогам ст. 220 ЦПК України, оскільки повністю змінює суть основного рішення.

Таким чином, при вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська