Справа № 454/1384/15 Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/420/16 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Крайник Н.П.

суддів: Зверхановської Л.Д., Курій Н.М.

з участю секретаря Куцика І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третіх осіб Приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталії Іванівни, Стенятинської сільської ради Сокальського району Львівської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності, -

встановила:

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р., видане 22.08.2014 р. приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталією Іванівною на ім.»я ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за №1718, спадкова справа №25/2014. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, проведену приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталією Іванівною, на підставі рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень №15339101 від 22.08.2014р.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права та неповним з»ясуванням всіх обставин справи.

У апеляційній скарзі зазначає, що станом на 15 жовтня 2003 року секретар Стенятинської сільської ради Козачок Т.Г. жодних повноважень вчиняти нотаріальні дії не мала, тому й не мала права завіряти підпис ОСОБА_5 та приймати заяву про скасування заповіту. Тільки відповідно до рішення виконавчого комітету Стенятинської сільської ради від 27 лютого 2004 року Козачок Т.Г. була уповноважена вчиняти нотаріальні дії. Справжність підпису на заяві про скасування або зміну заповіту повинна бути нотаріально засвідчена. Така вимога закону не була дотримана. Чинність внесених змін чи скасування заповіту законодавець пов»язує з належною формою вираження волі заповідача. Вважає, що секретар Стенятинської сільської ради Козачок Т.Г. не мала жодних повноважень засвідчувати підпис заповідача і відповідно приймати таку заяву, тому така заява відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемною і не може бути підставою для скасування свідоцтва про право на спадщину.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З розпорядження Сокальської районної адміністрації Львівської області від 09 березня 1994 року №103 вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 удочерили позивачку ОСОБА_3 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про смерть, батько позивачки ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а мати ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

24.02.2003 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла відповідачці ОСОБА_2 (а.с. 14-15).

На підстав вищевказаного заповіту, відповідачці ОСОБА_2 було 22.08.2014 року було видано свідоцтво про право на спадщину (а.с. 42).

Відповідно до ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь який час скасувати заповіт, чи внести до заповіту зміни.

З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2003 року, ОСОБА_5 звернулась до Стенятинської сільської ради Сокальського району Львівської області із заявою про скасування заповіту, посвідченого виконкомом Стенятинської сільської ради, зареєстрованого 24.02.2003 року за реєстровим №3. Дана заява посвідчена секретарем Стенятинської сільської ради Козачок Т.Г. та зареєстровано в реєстрі за №37 (а.с. 13).

Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року до відання органів місцевого самоврядування віднесені повноваження щодо вчинення нотаріальних дій.

Порядок і умови вчинення нотаріальних дій визначаються Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року та конкретизуються Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, яка затверджена наказом Міністра юстиції України 25.08.1994 року №22/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.10.1994 року за №256/466.

Районним судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Стенятинської сільської ради Сокальського району №9 від 21.03.2003 року проведено розподіл обов'язків працівників сільської ради, згідно посадових інструкцій та визначено, що секретар сільради відповідає за вчинення нотаріальних дій.

Рішенням Стенятинської сільської ради №42 від 07.09.2003 року Козачок Т.Г. призначено секретарем сільської ради.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачка не мала жодних підстав одноособово успадкувати майно після смерті ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_5 як спадкодавець скасувала складений в користь ОСОБА_2 заповіт. Заява про скасування заповіту відповідає всім вимогам, передбаченим законом, підписана ОСОБА_5 особисто, скріплена печаткою та посвідчена належним чином Козачок Т.Г., яка мала всі необхідні повноваження на вчинення нотаріальних дій.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі доводи правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегією суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Курій Н.М.