У Х В А Л А

іменем україни

03 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про визнання дій банку щодо нарахування заборгованості неправомірними та списання неправомірно нарахованої заборгованості за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 жовтня 2014 року підписав із публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») заяву-анкету на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «ощадних» рахунків. 19 січня 2015 року він здійснив зарахування 74 тис. грн. на свій рахунок, того ж дня він здійснив переказ іноземної валюти (доларів США) на платіжну систему «Skrill». При підписанні заяви-анкети він вважав, що комісія банка складає 50 коп. незалежно від суми перерахування, проте після здійснення зазначених вище транзакцій йому була нарахована комісія у розмірі 25 935 грн. 85 коп. 27 січня 2015 року йому надійшло СМС повідомлення про наявність у нього заборгованості у розмірі 25 935 грн. 85 коп.

Посилаючись на те, що відповідач незаконно, в односторонньому порядку підвищив комісію до 30 % від суми переказу, позивач просив визнати зазначені дії неправомірними та зобов'язати відповідача списати з його карткового рахунку заборгованість у розмірі 25 935 грн. 85 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року, визнано дії ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо нарахування ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 23 059 грн. 35 коп. неправомірними. Зобов'язано ПАТ АБ «Укргазбанк» списати з карткового рахунку ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 23 059 грн. 35 коп. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що умова договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «ощадних» рахунків щодо можливості зміни банком тарифів на обслуговування в односторонньому порядку суперечить ст. 14.10 Закону України «Про платіжні системи і переказ грошей», тому нарахування позивачеві заборгованості у розмірі 30 % від здійсненого ним переказу грошей є неправомірним.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 27 жовтня 2014 року ОСОБА_3 підписав із ПАТ АБ «Укргазбанк» заяву-анкету на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «ощадних» рахунків (далі - договір).

19 січня 2015 року він здійснив зарахування 74 тис. грн. на свій рахунок і переказ іноземної валюти (доларів США) на платіжну систему «Skrill». Після здійснення зазначених вище транзакцій йому була нарахована комісія у розмірі 25 935 грн. 85 коп.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що ПАТ АБ «Укргазбанк» неправомірно, в односторонньому порядку змінив тарифи на обслуговування, зокрема підвищив розмір комісії до 30 % від суми переказу, не повідомивши його про це.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Частинами 1, 2 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до п. 6.2 договору, до якого приєднався позивач написавши заяву-анкету, клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згоден із правилами платіжної системи Master Card Europe S.A. (Бельгія), Visa International (США) та УкрКарт (Україна) (правила платіжної системи), умови одержання та використання платіжної картки.

Суди у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не дали належної оцінки посиланням відповідача на те, що проведення операцій з конвертації та списання грошових коштів проводиться у два етапи, зокрема: блокування на картковому рахунку суми у валюті карткового рахунку, розмір якої визначається за курсом міжнародної платіжної системи Visa чи Master Card, до моменту списання грошових коштів (від 2-х до 30 робочих днів), сума у валюті операції, на розрахункову дату, конвертується у розрахункову валюту платіжної системи - валюта, в якій банк веде розрахунки з відповідною платіжною системою (долар США чи Євро); протягом 2-10 днів після проведення операції проходить фактичне списання грошових коштів з карткового рахунку, яке здійснюється за правилами міжнародної платіжної системи Visaчи Master Card по комерційному курсу банку, діючому на день списання грошових коштів, на цьому етапі сума операції у розрахунковій валюті платіжної системи конвертується у валюту карткового рахунку.

Суди першої та апеляційної інстанції не перевірили посилань ПАТ АБ «Укргазбанк» на те, що у зв'язку з затримкою між блокуванням суми на рахунку та її фактичним списанням при коливанні валютного курсу виникає різниця між заблокованою сумою та фактично списаною, у зв'язку з чим виникають певні непорозуміння по датах та сумах грошових коштів списаних з карткового рахунку.

Крім того, згідно з п. 8.3.1 договору банк вправі в односторонньому порядку вносити зміни та доповнення до тарифів на послуги, що надаються держателю платіжної картки, шляхом вчинення одностороннього письмового правочину банку. Такий односторонній письмовий правочин банку створює та/чи змінює відповідним чином права та обов'язки банку та/або клієнта (і відповідно держателів платіжних карток) за цим договором. Такий правочин набуває чинності з дати, вказаної у ньому.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 202 ЦК України односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Суди у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не врахували того, що ОСОБА_3, написавши заяву-анкету, приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «ощадних» рахунків та має виконувати його умови, а також не перевірили яким чином банк повідомив (розмістив оголошення) щодо вчинення зазначеного вище одностороннього правочину та чи мав позивач можливість ознайомитися зі змінами до договору щодо тарифів на послуги.

Висновок судів про те, що умови договору щодо можливості зміни банком тарифів на обслуговування в односторонньому порядку суперечать ст. 14.10 Закону України «Про платіжні системи і переказ грошей», а тому не застосовуються, є передчасним, оскільки дійсність договору та одностороннього правочину позивачем по суті не оспорювались та у встановленому законом порядку недійсним не визнавались та діяли в момент нарахування позивачеві спірної комісії.

Суди не перевірили, чи відповідає обраний позивачем спосіб судового захисту порушеного права ст. 16 ЦК України, оскільки незаконними можуть бути визнані лише дії суб'єктів владних повноважень, до яких банк не відноситься.

Також суди не дали оцінки тому, що на підставі листа Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 19-103/6990 комісію у розмірі 30 % від суми операції скасовано починаючи з 05 лютого 2015 року, про що було вказано у листі ПАТ АБ «Укргазбанк» від 04 березня 2015 року ОСОБА_3 (а.с. 13-14).

Отже, задовольняючи позов, суди у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України доводів сторін по суті позовних вимог не перевірили; фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином не встановили; не визначились які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М.Фаловська