АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 8 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди,

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/10685/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави України в особі Кабінету Міністрів України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційного суду м. Києва, Печерського районного суду м. Києва про відшкодування моральної шкоди в розмірі 153 000 грн. за рахунок держави Україна.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 7 червня 2005 року Світловодський міськрайонний суд захистив його право на отримання пенсії. З 2007р. він звертається до суду з вимогою про перерахунок пенсії, розрахунок якого є невірним та не відповідає нормам закону. Позивач стверджував, що Світловодський міськрайонний суд, Ленінський районний суд м. Кіровограда ухвалювали законні рішення, але вони не виконуються.

Позивач посилався на те, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційний суд м. Києва та Печерський районний суд м. Києва не захистили його право на отримання повноцінної пенсії, проявляють бездіяльність або ухвалюють незаконні рішення.

Позивач вважав, що порушення вказаними судами норм матеріального права при розгляді його справи, не прийняття до уваги рішення Світловодського міськрайонного суду та Ленінського районного суду м. Кіровограда, є підставою для відшкодування державою завданої йому моральної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 8 червня 2016 року провадження у даній цивільній справі в частині вимог до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційного суду м. Києва, Печерського районного суду м. Києва закрито.

Рішенням суду від 8 червня 2016 року в позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті справи.

Позивач посилається на порушення судом норм Конституції України, матеріального та процесуального права, та вказує, що суд в оскаржуваному рішення не зазначив про те, що Держава гарантує право на повноцінну пенсію та соціальний захист, а тому саме Держава є належним відповідачем у справі.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної

- 2 -

скарги (с.с.92), у судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність (с.с.94).

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.93), у судове засідання свого представника не направив, клопотання про перенесення судового розгляду не подав, тому відповідно до ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія судів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах матеріального права.

З наданих позивачем суду першої інстанції документів вбачається, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 7 червня 2005р. встановлено факт, що позивач має право на отримання пенсії за вислугу років з 6 серпня 2002р. розмірах та порядку, встановленого чинним законодавством України.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2009р. зобов'язано Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області провести позивачу перерахунок пенсії.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до держави України про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням вказаних рішень судів.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015р. рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015р. залишено без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2015р. відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015р.

Згідно ч. 5 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Отже, нормами матеріального права передбачено, що державою відшкодовується шкода, завдана особі у разі постановлення незаконного рішення суду у цивільній справі при встановленні у діях суддів складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Разом з тим, рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015р., ухвала Апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015р. та ухвала судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2015р. незаконними не визнані, а також відсутній вирок суду, яким встановлено у діях суддів, які приймали вказані судові рішення, складу злочину.

За таких обставин, відсутні правові підстави для відшкодування державою моральної шкоди позивачу за постановлення вищезазначених судових рішень.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач позбавлений можливості отримати судове рішення про захист його порушених прав у зв'язку із невиконанням рішення суду від 7 червня 2005р., колегія суддів вважає безпідставним, оскільки позивачем суду не було надано доказів звернення рішення суду до виконання у встановленому законом порядку, невиконання рішення суду за участю державної виконавчої служби та визнання неправомірною бездіяльність державної виконавчої служби, у разі нездійснення вказаною службою

- 3 -

покладених на неї законом обов'язків.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору неправильно застосував норми матеріального права, пославшись на ст. 1173 ЦК України.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність позовних вимог та їх недоведеність, тому колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 8 червня 2016 року залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: