Справа № 346/4415/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2525/2016
Головуючий у 1 інстанції Димашок В. П.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Васильковського В.М., Девляшевського В.А.,

секретаря - Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою директора ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон»» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року позовну заяву задоволено: визнано договір фінансового лізингу № 004638, укладений 26.07.2016 між ТОВ «Лізингова компанія «Еталон»» та ОСОБА_2 недійсним.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон»» на користь ОСОБА_2 майно, набуте ним на виконання Договору фінансового Лізингу №004638 (далі - Договір), укладеного 26.07.2016, а саме грошові кошти у сумі 30000 грн. Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон»» на користь ОСОБА_2 судові витрати 551 грн 20 коп. сплаченого судового збору.

Директор ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» оскаржив указане рішення в апеляційному порядку, оскільки вважає його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт з посиланням на ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України зазначив, що Договір фінансового лізингу № 004638 вчинений у письмовій формі та підписаний позивачем, який добровільно здійснив Комісію за послугу з організації та оформлення Договору при його укладенні. Крім того, апелянт вказує, що в укладеному Договорі не містяться несправедливі умови, а твердження позивача про несправедливість умов не відповідають дійсності. Відповідач зазначив, що 26.07.2016 ОСОБА_2 написав заяву, що він уважно прочитав та зрозумів умови договору. На думку апелянта, позивачем не доведено наявності одночасно ознак для кваліфікації договору несправедливим, зокрема, що умови договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та умови договору завдають шкоди споживачеві. Безпідставним апелянт вважає висновок суду щодо невідповідності умов Договору ст. 808 ЦК України, оскільки відомості про продавця зазначаються в Акті приймання-передачі предмета лізингу. Вказувати їх у самому договорі неможливо, оскільки на момент підписання Договору невідомо чи виконає лізингоодержувач свої зобов'язання за Договором і до кого з дилерів чи дистиб'юторів звернеться лізингодавець для замовлення предмету лізингу.

Також апелянт зазначив, що всі істотні умови Договору лізингу, що визначені спеціальним законом містяться в самому Договорі та Додатках до нього. Відповідач також вважає хибним висновки суду про відсутність у Договорі відповідальності лізингодавця, оскільки п. 12.1 Договору передбачає, у випадку невиконання своїх зобов'язань по Договору лізингодавцем, повернення всіх сплачених коштів лізингоодержувачу та сплату штрафу у розмірі 10% від вартості предмета лізингу. Крім того, апелянт вказує, що здійснення діяльності з надання послуг фінансового лізингу за наявності довідки про взяття на облік, виданої Нацкомфінпослуг не передбачає ліцензування. Твердження позивача про обов'язковість нотаріального посвідчення Договору, на думку апелянта, не відповідають вимогам чинного законодавства, так як укладений між сторонами договір є Договором фінансового лізингу, а не договором найму (оренди) транспортного засобу. Для нотаріального посвідчення договору оренди транспортного засобу за участі фізичної особи необхідна обов'язкова наявність документу про реєстрацію транспортного засобу. Враховуючи те, що спірний договір фінансового лізингу є договором непрямого лізингу, а тому у лізингодавця на момент укладення договору відсутній документ про реєстрацію транспортного засобу.

Просить рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року скасувати, а позовну заяву залишити без задоволення.

В судове засідання представник апелянта не з'явився, про причини суд не повідомив.

Позивач апеляцію заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції з огляду на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши позивача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію належить відхилити з наступних міркувань.

Згідно матеріалів справи, 26 липня 2016 року ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон»» та ОСОБА_2 уклали Договір фінансового лізингу № 004638, відповідно до якого лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно, а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору. Замовлення предмета лізингу відбувається з моменту підписання лізингоодержувачем специфікації (додаток №3 до цього договору) та сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця комісії за організацію і авансового платежу у повному обсязі (а.с. 11-24).

На а.с. 58-59 міститься копія Заяви позивача від 26.07.2016 на отримання фінансового лізингу.

Відповідно до п. 3.1 Договору предметом лізингу по даному договору є міні трактор Dongfeng 404 cab (а.с. 12).

Відповідно до п.3.2 Договору вартість предмету лізингу на момент укладення даного договору та розмір авансового платежу вказується у додатку № 1 до даного договору, який є його невід'ємною частиною та становить 300000 грн, авансовий платіж - 150000 грн, щомісячний платіж 12500 грн, комісія за організацію (10%) - 30000 грн, комісія за передачу (3%) - 9000 грн (а.с. 25).

Відповідно до п. 5.1 Договору предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 50 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: комісії за організацію, авансового платежу та комісії за організацію на умовах викладених у п.5.4 цього договору, а також відшкодування платежів за реєстрацію та страхування предмета лізингу (а.с. 15).

Відповідно до п. 8.1 Договору складові лізингових платежів та їх суми, визначені в графіку лізингових платежів у додатках № 1 та № 2 до цього Договору, які є невід'ємною частиною (а.с. 26).

На виконання умов Договору лізингу ОСОБА_2 сплатив на користь ТОВ «Лізингової компанії «Еталон» 30000 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.590899652.1 від 26.07.2016 (а.с. 28).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що всупереч вимогам ст. 799 ЦК України договір нотаріально не посвідчений, діяльність з надання фінансових послуг провадилась без ліцензії, відсутня істотна умова договору щодо предмета лізингу, у обсягах, визначених законом, не дотримано право лізингоодержувача на вибір постачальника предмета лізингу, істотно обмежені права лізингоодержувача щодо розірвання договору, а умови договору про неповернення адміністративного платежу у випадку розірвання договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, наносять шкоду споживачеві та є несправедливими відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Цей висновок суду відповідає закону і правовим позиціям Верховного суду України, висловленим у справах 6-1551цс16, 6-65цс16 , 6-3020цс15, 6-2766цс15.

Так згідно з пунктом 12.13 договору фінансового лізингу у випадку розірвання договору лізингоодержувачем до підписання акта приймання-передачі предмета лізингу у зв'язку з збільшенням вартості предмета лізингу, відповідно до п. 5.4. цього Договору, лізингодавець повертає 100% коштів від сплаченої суми авансового платежу. У такому випадку комісія за організацію договору лізингоодержувачу не повертається.

При цьому в разі збільшення вартості предмета лізингу лізингоодержувач повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем для відповідності відсоткового розміру авансового платежу фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу в момент його передачі лізингоодержувачу різниця комісії за організацію поверненню не підлягає (пункт 5.4 договору).

Окрім того, умовами договору передбачено право лізингодавця розірвати договір в односторонньому порядку за умови невиконання лізингоодержувачем його положень, однак таке право у лізингоодержувача умовами договору не передбачено (пункти 4.3.5 договору).

Вказані положення Договору підпадають під положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки цією нормою до несправедливих умов договору віднесено надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору, а вище вказаними пунктами договору передбачено право лізингодавця не повертати лізингоодержувачу комісію за організацію договору, що порушує принцип добросовісності, призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків і завдає шкоди споживачеві.

Крім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Суд вірно застосував приписи частини третьої статті 509 ЦК України та ст. 808 ЦК України і дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсним оспорюваного договору відповідно до положень ст. 203, 215, 220 ЦК України. Колегія суддів погоджується, що договір між сторонами є змішаний (ч.2 ст. 628 ЦК України), оскільки стосується транспортного засобу, який наймає фізична особа на умовах лізингу і вважає необхідним зазначити, що положення про лізинг відносяться до різновиду договорів найму, про що прямо вказано у ст. 806 ЦК України, це один з випадків найму у рамках Глави 58 Цивільного Кодексу України. Форма договору положеннями Параграфу 6 ЦК України про лізинг не врегульована, зате вона прямо визначена нормами щодо найму транспортного засобу фізичною собою. У даному випадку є і спеціальний предмет (транспортний засіб) і спеціальні суб'єкти (юридична та фізична особи) і визначені нормативні умови (найм), щодо яких обов`язкова нотаріальна форма. Тому доводи апеляційної скарги щодо необов'язковості нотаріальної форми через особливість лізингу колегія суддів відхиляє, оскільки таке тлумачення не випливає з системного розуміння норм та їх зв`язку з загальними принципами цивільного права.

Отже рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування немає. За цих умов апеляцію належить відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу директора ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» - відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.М. Васильковський

В.А. Девляшевський