Справа № 548/1081/16-ц
Провадження №2/548/613/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2016 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Коновод О.В.,

за участю секретаря - Вовк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої вимоги мотивувала тим, що 23 листопада 1999 року між нею та відповідачем укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 145. Від спільного шлюбу, 03 вересня 2000 року, у сторін народилася донька - ОСОБА_3

Олександрівна. На даний час шлюб між сторонами не розірвано, але подружні відносини

з відповідачем позивачка не підтримує, проживають окремо з 30 грудня 2013 року. Дитина проживає із позивачкою і знаходиться на її утриманні.

Матеріальну допомогу позивачці, як матері на утримання дитини відповідач не надав і не надає до цього часу. Дитина фізично здорова.

Так, з 30 грудня 2013 року і до моменту звернення до суду ОСОБА_2 як батько дитини, незважаючи на свій обовязок утримувати дитину, злісно ігнорує його та взагалі не надавав допомогу до червня 2015 року. Лише з червня 2015 року після того, як донька звернулася самостійно до нього за допомогою, він почав брати участь у додаткових витратах на дитину. Але позивачці , як матері, на утриманні якої знаходиться неповнолітня дитина, за період з 30 грудня 2013 року до моменту звернення до суду, аліменти самостійно не сплачував. Крім того, у березні 2016 року він для доньки придбав мобільний телефон і з тих пір, навіть їй заявив, що коштів на її утримання у нього немає, будуть аж у жовтні 2016 року. І мобільний телефон придбаний і подарований їй в рахунок оплати аліментів.

Позивачку , як матір, на утриманні якої знаходиться неповнолітня дитина, така ситуація не влаштовує, бо їй самій, незалежно від придбання для дитини якихось речей, необхідно забезпечувати її іншими благами, необхідними для її існування та повноцінного розвитку, а також в періоди хвороби лікувати. Нещодавно у травні 2016 року відповідачем було відмовлено надати дитині допомогу на придбання лікв для лікування застуди. Свою відмову він мотивував тим, що сплачує кредит за придбаний їй мобільний телефон.

Враховуючи дану ситуацію, і чекаючи якихось кроків назустріч з боку відповідача у вирішенні питань утримання неповнолітньої дитини на протязі уже двох років і шести місяців та, не дочекавшись від нього допомоги, позивачка вимушена звернутися з даним позовом до суду про примусове стягнення аліментів з ОСОБА_2 як з батька їхньої дитини.

Так, маючи стабільний дохід на момент їхнього з ним початку фактичного розриву сімейних відносин, він постійно на протязі двох років і шести місяців ігнорує сцілкування із позивачкою взагалі, та до червня 2015 року ігнорував спілкування, навіть, зі своєю донькою. На спроби позивачки спілкування по телефону він не зважав, відключав мобільний звязок або не відповідав на дзвінки. У звязку з тим, що позивачка з донькою проживають у Донецькій області, вона не має можливості здійснювати інші заходи впливу на відповідача, окрім заявлення йому вимог про надання матеріальної допомоги по телефону. Так, з 2012 року відповідач отримує пенсію за вислугою років і до 2015 року отримував і державну допомогу як непрацюючий пенсіонер на неповнолітню дитину.

Незважаючи на це, отримуючи незаконно державну допомогу (дитина не проживала з ним з 30 грудня 2013 року), він злісно на протязі двох років і шести місяців ухиляється від сплати аліментів, заявляючи при цьому, що сплачувати він їх буде лише на законних підставах. На підставі вищевикладеного, та у звязку з тим, що весь цей період неповнолітня дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні, вважає необхідним звернутися до суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини за минулий період, але не довше, ніж за три роки.

Відповідач ніяких вад здоровя не має, отримує стабільний дохід - пенсія за вислугою років та працює в Київській області у ПАТ «Броварське», проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Так як тривалий період вони не спілкуються , інших даних про отримання доходів відповідача та місце його проживання позивачка не має. У зв"язку з цим позивачка не має змоги підтвердити документально розмір доходів відповідача, місце його фактичного проживання.

Відповідач інших дітей не має, відрахування по виконавчих документах будькому не ведеться.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася хоча вчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, але в письмовій заяві до суду свій позов підтримала повністю і прохала розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи , але подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав частково та прохав зменшити розмір аліментів.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З матеріалів справи встановлено, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання дитини - доньки , оскільки є потреба у використанні коштів на її утримання.

З врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, на думку суду, позивачкою вірно визначено розмір аліментів на утримання дитини, який повинен становити по 1/4 частині заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 20.07.2016 року і до досягнення донькою повноліття.

Відповідач згідно свідоцтва про народження є батьком неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повнолітня, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частині заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 20.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів за минулий час, кожна із позовних вимог повинна бути визначена окремо, як і суд їх повинен визначати в рішенні окремо, що цілковито відповідає позиції визначеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Щодо стягнення аліментів за минулий час. По-перше: Сімейний кодекс України визначає час, з якого присуджується аліменти на дитину в статті 191, а саме: «Час, з якого присуджуються аліменти на дитину. 1. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. 2. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки».

Вимога про стягнення аліментів на дитину може бути подана до суду протягом усього строку існування права на утримання, тобто до досягнення дитиною повноліття.

За загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє.

В той же час у відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені тільки при наявності підстав, установлених законом. Саме позивач повинен надати суду докази, того, що він вжив заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їхньої сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України та судовою практикою вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів) з особистих мотивів.

Суд вважає, що в стягненні аліментів на утримання дитини за минулий час з 30 грудня 2013 року необхідно відмовити, а провадити стягнення аліментів необхідно з часу звернення позивача з позовом до суду, а саме починаючи з 20.07.2016 року.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору та витрат, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10,60,213,215,218 ЦПК України, ст.ст. 180-182,183 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову , а саме з 20.07.2016 року та до досягнення дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 551, 20 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в сумах платежів за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі до Хорольського районного суду в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: