Справа № 139/1006/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді Тучинської Н.В.

при секретарі судового засідання Хонькович Л.І.

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача Бахтинської сільської ради ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до Бахтинської сільської ради та ОСОБА_3 про визнання запису у погосподарській книзі недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2006 року помер брат позивача ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області по вулиці Яблуневій, 22. Під час підготовки документів для оформлення спадщини позивач дізнався, що у 2006 році без будь-яких підстав до членів домогосподарства ОСОБА_5 було внесено як дружину ОСОБА_3. Вважає, що у Бахтинської сільської ради не було законних підстав для внесення у погосподарську книгу ОСОБА_3 як члена сімї ОСОБА_5, а тому 01 листопада 2016 року звернувся до суду з відповідним позовом та просив винести рішення, яким визнати внесення ОСОБА_3 у по господарську книгу як дружину та члена двору та її реєстрацію у будинку по вул. Яблуневій, 20 (22) в с. Воронівці Мурованокуриловецького району недійсними.

В ході судового розгляду справи представник позивача подала суду заяву ОСОБА_1 про залишення без розгляду позовної вимоги про визнання недійсною реєстрації в житловому будинку.

Ухвалою суду від 14 грудня 2016 року позовну вимогу ОСОБА_1 до Бахтинської сільської ради та ОСОБА_3 про визнання реєстрації у житловому будинку № 22 по вулиці Яблуневій в с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області недійсною залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю підтримав заявлений ним позов. Його представник адвокат ОСОБА_2 суду пояснила, що під час збору документів та розгляду різних цивільних справ щодо спадщини після смерті ОСОБА_5 було встановлено, що у 2006 році до членів домогосподарства останнього як дружину було включено ОСОБА_3 Однак, будь-яких заяв чи дозволів від імені власника домогосподарства, а також самої ОСОБА_3 у сільській раді не зареєстровано, а сама ОСОБА_3 стверджує, що відомості про неї до погосподарської книжки було внесено після смерті ОСОБА_5 При вчиненні такої дії сільською радою було порушено статті 316 і 318 ЦК України щодо здійснення права власності.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала та пояснила, що із ОСОБА_5 вона проживала з 1980 року у будинку її матері. У 1987 році вони купили будинок в с. Воронівці по вул. Яблуневій, 20, у який переїхали проживати разом із її сином від першого шлюбу ОСОБА_6. Після смерті її матері, яка настала у 1988 році, вона разом із сином, який на той час був неповнолітнім, знову приписалась біля її будинку, аби син міг успадкувати будинок. Починаючи з цього часу і до дня смерті ОСОБА_5 вона була зареєстрованою у будинку матері по провулку Яблуневий, проте весь цей час вони фактично проживали із ОСОБА_5 в одному будинку, вели спільне господарство, дбали один про одного. Домашнє господарство вони також тримали в домогосподарстві її матері. Коли ОСОБА_5 помер, вона провела його поховання, організовувала поминки, поклала памятник на його могилі, а також продовжувала господарювати в обох домоволодіннях. Оскільки вона разом із ОСОБА_5 прожила 26 років, придбала з ним будинок по вулиці Яблуневій, 20 в с. Воронівці, проживала з ним у цьому будинку, після його смерті була записана у погосподарській книзі як його дружина і член домогосподарства. Вважає, що мала повне право бути офіційно записаною як член сімї власника будинку, просила відмовити в позові. Ствердила, що в даний час не проживає в будинку, забрала звідти більш-менш цінні речі, оскільки дружина позивача погрожувала їй підпалом, однак продовжує обробляти земельну ділянку біля будинку.

Представник відповідача Бахтинської сільської ради - в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і заявив, що йому як сільському голові відомо, що ОСОБА_3 проживала з ОСОБА_5 як дружина і чоловік, і що вони разом купили будинок по вулиці Яблуневій, 20 в с. Воронівці. Тепер йому відомо, що ОСОБА_3 зареєстрована (внесена до погосподарського номера) у цьому будинку з 2006 року, однак за терміном давності він не має доказів, які б стверджували підставність вчинення такого запису.

Розглянувши справу в судовому засіданні, зокрема, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 16 червня 2006 року у с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області помер ОСОБА_5 (а.с. 8).

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований у с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області по вул. Яблуневій, № 22, який було побудовано у 1917 році (капітальний ремонт здійснено у 1993 році (а.с.12-16)).

Зазначений житловий будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, здійсненого 19 серпня 1987 року (а.с. 70).

Спадкоємцями після його смерті, згідно інформації сільської ради (а.с. 77) була цивільна дружина ОСОБА_3 та брат ОСОБА_1. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживала та була зареєстрована ОСОБА_3.

Позивач не погоджується із такими даними сільської ради, вважає їх неправдивими та здійсненими всупереч вимогам закону, оскільки ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрованою ІНФОРМАЦІЯ_1 в провулку Яблуневому у с. Воронівці, не була цивільною дружиною ОСОБА_5 і, як наслідок, не має жодних прав на спадкове майно.

Свої твердження позивач обгрунтував наданими суду доказами, зокрема, виписками із погосподарських книг господарств за 1991-2005 роки по Бахтинській сільській раді Мурованокуриловецького району Вінницької області у с. Воронівці (а.с. 20-22, 30-33), з яких слідує, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, як голова двору, а ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, як її син були приписані до одного домогосподарства, а ОСОБА_5 як єдиний член (голова) домогосподарства до іншого.

Обставина, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 1991 року по погосподарських книгах були приписані за різними особовими рахунками, також доведена оглянутими в судовому засіданні погосподарськими книгами (ксерокопії на а.с. 63, 64). Крім того, ця обставина стверджується і відповідачем ОСОБА_3

За клопотанням позивача у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Так, свідок ОСОБА_7 дружина позивача суду пояснила, що ОСОБА_3 ніколи не проживала із ОСОБА_5 у будинку по вул. Яблуневій, 22 в с. Воронівці Мурованокуриловецького району. Жила вона у своєму будинку по провулку Яблуневому і проживає там в даний час. ОСОБА_5, сам купив будинок, сам робив у ньому ремонт, вів господарство. Після його смерті, всі витрати взяли на себе вона із чоловіком (у неї готували поминальний обід). На сьогодні будинок ОСОБА_5 стоїть пусткою, а земельну ділянку біля нього доглядає ОСОБА_3

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що ОСОБА_3 ніколи не жила із ОСОБА_5 як жінка і чоловік, тільки спілкувалася з ним як односельчанка, тримала і тримає біля хати ОСОБА_5 город.

За клопотанням відповідача ОСОБА_3 судом було допитано як свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 Кузміча та ОСОБА_12.

Ці свідки заявили, що їм достеменно відомо, що ОСОБА_3 проживала із ОСОБА_5 26 років. Зокрема, вони разом жили спочатку у будинку матері ОСОБА_3, потім разом придбали будинок і перейшли до нього жити.

Заявлена відповідачем ОСОБА_3 свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що 16 червня 2006 року син ОСОБА_3 ОСОБА_6 зробив пропозицію на одруження її дочці. За обідом ОСОБА_6 також повідомив, що «будемо робити два весілля разом», при цьому він мав на увазі, що його мати ОСОБА_3 буде одружуватися із ОСОБА_5 Однак, по поверненню додому він зателефонував її дочці і повідомив, що ОСОБА_5 помер. Їй достеменно відомо, що витрати на поховання, організацію всіх поминальних обідів, памятник несла ОСОБА_3 Ствердила, що готували обід дійсно в будинку ОСОБА_1.

Суд не може такі пояснення свідків прийняти як доказ в справі і покласти в основу судового рішення, оскільки вони не стосуються предмету доказування (законності внесення до погосподарської книжки за 2006-2010 роки відомостей про ОСОБА_3 як члена домогосподарства та дружини ОСОБА_5І.) у цій цивільній справі.

За приписами ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Крім того, пояснення свідків зі сторони позивача суперечать письмовим доказам, дослідженим судом під час розгляду справи.

Так, із оглянутих у судовому засіданні погосподарських книг вбачається:

- в 1980-1982 роках ОСОБА_5 був приписаний до особового рахунку № 725, де головою господарства був його батько ОСОБА_14, і в цей період він вибув у погосподарський № 735 (а.с. 58), де була приписана ОСОБА_3 із сином, а головою двору була її мати (а.с. 59, 60). В цьому будинку і ОСОБА_3 і ОСОБА_5 були приписані до 1990 року (а.с 61);

- станом на кінець 1990 року ОСОБА_5 як голова двору, ОСОБА_3 як його дружина, а ОСОБА_6 як син були приписані до особового рахунку № 732 (вулиця Яблунева, 22) (а.с. 62);

- з 1991 по 2006 роки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 приписані до різних особових рахунків (а.с. 63, 64, 21, 22, 31, 32).

Таким чином, виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні судом досліджено всі докази, надані позивачем та відповідачами на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Домогосподарство (домашнє господарство) це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують свої кошти та витрачають їх. Ці особи можуть перебувати в родинних стосунках або стосунках свояків, не перебувати в будь-яких з цих стосунків або бути і в тих і в інших стосунках. Кожне домогосподарство має свій особовий рахунок.

Голова домогосподарства - особа, яка очолює домогосподарство й несе відповідальність за нього. Вона визначається членами домогосподарства і, як правило, є господарем, людиною, яка приймає щоденні рішення стосовно діяльності домогосподарства. Здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки (ділянок).

Позивач та його представник вважають внесення ОСОБА_3 до членів домогосподарства ОСОБА_5 незаконним, оскільки, здійснені такі дії були після смерті власника будинку, без його згоди та перевірки будь-яких документів останньої які б свідчили про її права на зазначене домоволодіння.

Такий факт не заперечує і сама відповідач та стверджує, що дійсно після смерті ОСОБА_5 її було внесено у погосподароську книгу як дружину, для того щоб вона змогла оформити спадщину. Такий запис здійснювався сільською радою без будь-яких документів, оскільки всі жителі села, у тому числі і сільський голова, знали, що вона із ОСОБА_5 проживали спільно 26 років, а тому у них не виникало будь-яких питань з приводу її прав на цей будинок.

Договором купівлі продажу житлового будинку від 19 серпня 1987 року (а.с. 70) стверджується, що ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_15 житловий будинок, що розташований у с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької.

Сторони не оспорюють і визнають за померлим ОСОБА_5 право власності на житловий будинок № 22 по вулиці Яблуневій в с. Воронів ці Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Відповідно до ч. 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Як слідує із ОСОБА_16 з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 18 квітня 2005 року № 95, погосподарський облік - вид первинного обліку, передбачений для систематизації відомостей про окремих громадян і домогосподарства, що ведеться сільськими, селищними, міськими радами в сільських населених пунктах, які розташовані на їхній території, за єдиними на всій території України формами первинної облікової документації, затвердженими центральним органом виконавчої влади з питань статистики.

Пунктами 1.4 та 1.5 даної ОСОБА_16 вказують, що облікова документація з погосподарського обліку заповнюється на підставі суцільних обходів дворів та опитування населення, даних книг реєстрації актів цивільного стану громадян, земельно-кадастрової документації, усних повідомлень громадян. Суцільні обходи дворів та опитування населення проводяться кожного року в період з 1 до 15 січня та з 1 до 5 червня (в частині збору даних про посівні площі в домогосподарствах).

ОСОБА_16 по веденню погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, дає підстави стверджувати, що відповідальна за ведення погосподарського обліку у Бахтинській сільській раді особа, здійснюючи після 16 червня 2006 року (цей факт визнається ОСОБА_3Р.) у погосподарській книзі за 2006-2010 роки в особовому рахунку № 395 запис про ОСОБА_3, не мала для того законних підстав, бо в цей період не було здійснено обхід дворів та опитування. Крім того, запис про відношення до голови домогосподарства вчинено без законних підстав, адже на той момент і по день винесення цього судового рішення ОСОБА_3 не довела свого статусу дружини ОСОБА_5 (сторонами визнається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не реєструвався, а заява ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу залишено без розгляду (а.с. 11)).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Одночасно, нормами цивільного законодавства України передбачено, що правом власності на майно є право особи володіти, користуватися і розпоряджатися ним за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317 ЦК України), а субєктами права власності є, зокрема, фізичні особи (ч. 1 ст. 318 та ч. ст. 2 ЦК України). Фізичною особою в розумінні Цивільного кодексу України (ст.ст. 24, 25) є людина, що має цивільну правоздатність, яка виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті. Зі смертю особи припиняються її цивільні права і обовязки.

Таким чином, особа, яка відповідала у 2006 році за ведення погосподарського обліку в Бахтинській сільській раді, не могла вчинити запис щодо ОСОБА_3 в особовому рахунку № 395 за 2006-2010 роки, після 16 червня 2006 року за волею власника будинку у звязку з його смертю (а.с. 8).

Під час ухвалення рішення суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, вирішує питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України).

При зверненні до суду з цим позовом, а також у звязку із забезпеченням доказів позивач сплатив 826 гривень 80 копійок судового збору (а.с. 1, 40).Отже, з відповідачів на користь позивача належить до стягнення саме така сума судових витрат.

Керуючись ОСОБА_16 з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 18 квітня 2005 року № 95, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 2, 24, 25, 316-318, 383 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 8, 10, 57-64, 88, 179, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити. Визнати внесення ОСОБА_3 в особовий рахунок № 395 погосподарської книги Бахтинської сільської ради як дружини голови домогосподарства ОСОБА_5 незаконним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 826 (вісімсот двадцять шість) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:_____________