Справа № 133/1697/15-ц Провадження № 22-ц/772/496/2016Головуючий в суді першої інстанції Навроцький А. П.
Категорія 2 Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого - судді ІванюкаМ.В, суддів КучевськогоП.В. та БереговогоО.Ю, з участю секретаря ТопольськоїВ.О, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ПопескоО.П. на рішення Козятинського міськрайонного суду від 20 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 (третя особа - відділ державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції) про визнання права власності на майно та зняття арешту,-

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2015р. ОСОБА_3. і ОСОБА_4. звернулися в суд з цим позовом.

Просили визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину автомобіля VOLKSWAGEN Golf 1.6, 1989р. випуску, шасі (кузов, рама) номер НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також просили зняти арешт, який накладено на цей автомобіль державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції на підставі опису й арешту майна від 06.02.2015р, складеного у зв'язку з виконанням виконавчого листа щодо стягнення коштів на користь ОСОБА_6. з ОСОБА_5 (особи, яка 13.01.2011р. видала позивачам нотаріально посвідчену довіреність на експлуатацію і розпорядження зазначеним автомобілем).

Позивачі, посилаючись на положення ст.ст.202, 207ч.1,334ч.1, 355ч.ч.1,4, 356ч.1, 357ч.2 ЦК України, вважають, що вказаний автомобіль ОСОБА_5. передав їм у власність на підставі договору купівлі-продажу, який фактично мав місце у даному випадку. Адже між ними досягнуто згоди з усіх істотних умов. ОСОБА_5, отримавши від них кошти, передав їм автомобіль, ключі від нього, і свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт).

У зв'язку з накладенням арешту порушуються права позивачів як співвласників вказаного автомобіля.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 20 жовтня 2015 року позов було задоволено.

Заступник прокурора Вінницької області, вважаючи що у даному випадку зачіпаються інтереси держави, оскільки до Пенсійного фонду України і державної фіскальної служби не надійшли відповідні кошти, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В суді апеляційної інстанції прокурор Побережна-ВойтенкоО.М, а також представник Головного управління фіскальної служби у Вінницькій області ОСОБА_7. підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Адвокат СичС.М, який представляє інтереси ОСОБА_3. і ОСОБА_4, просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Вислухавши зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог, заперечень і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав :

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов з наведених у рішенні підстав, суд першої інстанції в порушення вимог п.п.1, 3 ч.1 ст.214 ЦПК України належним чином не вирішив усі питання щодо наявності обставин, якими обгрунтовувалися заявлені вимоги та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Так, задовольняючи позов, суд погодився з доводами позивачів про набуття ними права власності на автомобіль. Однак з таким висновком погодитись не можна. Адже в апеляційній скарзі зазначено і колегія суддів погоджується з тим, що у даному випадку судом не враховані положення ст.203п.4 ЦК України. Згідно з цією нормою правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом п.2 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998р. №1388, письмова форма договору є обов'язковою для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Відповідно до п.7 зазначеного Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

За змістом п.40 вказаного Порядку перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника, документа що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

Відповідно до п.42 Порядку в разі, коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки,що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис : «Транспортний засіб знято з обліку для реалізації».

Пунктом 8 вказаного Порядку визначено вичерпний перелік документів, які є підставою для перереєстрації транспортних засобів. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Встановлено, що у даному випадку автомобіль в підрозділі ДАІ не оглядався і з обліку його не знято. На теперішній час він залишається зареєстрованим на ім'я ОСОБА_5. Тобто, слід вважати, що у даному випадку відчуження автомобіля не відбулося. При недотриманні зазначених вище положень Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998р. №1388 колегія суддів не може брати до уваги розписку на а.с.11, згідно з якою ОСОБА_5. отримав від ОСОБА_3. та ОСОБА_4. по 10000грн. за продаж автомобіля шляхом видачі на їх ім'я нотаріально посвідченої довіреності. Посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду України у постанові від 03.06.2015р. у справі №6-100цс15 не є доречним, оскільки у вказаній справі спір стосувався можливості застосування судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу.

Згідно ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Адже видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особами, які цю довіреність отримали. Це відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 грудня 2015р, винесеній у справі №6-688цс15.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції на зазначене увагу не звернув.

Колегія суддів не бере до уваги заперечення представника позивачів СичаС.М. про те, що прокуратурою належним чином не обгрунтовано захист державних інтересів у цій справі, оскільки до апеляційної скарги не додано доказів погодження з Пенсійним фондом України і державною фіскальною службою участі в справі прокурора. Адже в суді апеляційної інстанції представник Головного управління фіскальної служби у Вінницькій області ОСОБА_7, підтримуючи апеляційну скаргу, підтвердив факт такого погодження. Також не заслуговують на увагу посилання представника позивачів на те, що державні інтереси у даному випадку нібито не порушено, оскільки відповідно до чинного податкового законодавства його довірителі можуть здійснити відповідні платежі у поточному році. Це твердження є лише припущенням представника щодо подальших намірів його довірителів. Адже, як зазначалося вище, встановлено, що автомобіль продовжує бути зареєстрованим за ОСОБА_5. і Пенсійний фонд України та державна фіскальна служба призначених їм відповідних платежів так і не отримали.

Згідно ст.309 ЦПК України зазначене є підставою для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 305ч.2, 307ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду від 20 жовтня 2015 року у даній справі скасувати.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у задоволенні позову до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (третя особа - відділ державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції) про визнання права власності на майно та зняття арешту - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :