Справа № 172/426/14-ц
Провадження № 2/191/21/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Черкової Н.Т.,

за участю секретаря - Куслій А.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 40000 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Фермерське господарство «Агрофірма «Віктор» звернувся до Васильківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 40000 грн.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою Фермерського господарства «Агрофірма Віктор» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 40000 грн., було передано для розгляду до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив в позовній заяві, і в судовому засіданні його представник пояснив, що 27.04.2007 року між фермерським господарством «Агрофірма ««Віктор» та ОСОБА_4 було укладено договір оренди належної ОСОБА_4 земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 4,726 га. терміном на 5 років.

19 жовтня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до позивача з проханням надати йому в рахунок орендної плати за належну йому земельну ділянку грошові кошти у розмірі 60 000 грн., але в зв'язку з відсутністю у позивача на той момент вільних готівкових коштів, було досягнуто домовленість про надання ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 40 000,00 грн., фактично між позивачем ФГ «Агрофірма «Віктор» та ОСОБА_4 було досягнуто домовленості щодо укладання нового договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення на строк пропорційний отриманим грошовим коштам. 19 та 20 жовтня 2010 року ОСОБА_4, згідно видаткових касових ордерів, отримав від позивача грошові кошти у розмірі 40000 грн. в рахунок орендної плати за земельну ділянку площею 4,726 га.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер. Через незначний проміжок часу після смерті ОСОБА_4, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості щодо боргу померлого батька відповідача, а саме зарахування в рахунок орендної плати, отриманих ОСОБА_4 від позивача грошових коштів, в рамках виконання договору оренди земельної ділянки від 20 квітня 2007 року.

Після закінчення строку дії вищезазначеного договору, дотримуючись раніше досягнутих домовленостей, між позивачем та відповідачем 29.05.2012 року було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення (дана земельна ділянка на час укладання договору була успадкована позивачем після смерті батька - ОСОБА_4), при укладанні зазначеного договору оренди, діючи в рамках раніше досягнутих домовленостей, між позивачем та відповідачем було досягнуто усної згоди щодо зарахування орендної плати по договору оренди земельної ділянки в рахунок грошових коштів, отриманих померлим ОСОБА_4 від відповідача. Зазначений договір оренди земельної ділянки відповідачем було належним чином зареєстровано в відділі Держкомзему Васильківського району Дніпропетровської області.

Але відповідач ОСОБА_2 звернулася до Васильківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ФГ «АФ «Віктор» про стягнення заборгованості за договором оренди та розірвання договору оренди земельної ділянки, що стало несподіваністю для позивача. Подання відповідачем позовної заяви про стягнення орендної плати свідчить про небажання виконувати боргові зобов'язання померлого ОСОБА_4 перед позивачем. Просив стягнути з спадкоємця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, - ОСОБА_2 на користь Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор» грошові кошти у сумі 40000, а також судові витрати по справі.

В подальшому ФГ «Агрофірма «Віктор» під час розгляду справи, надало до суду уточнену позовну заяву, змінивши предмет позовних вимог, мотивуючи їх тим, що у жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до керівництва ФГ «Агрофірма «Віктор» з проханням надати йому грошові кошти в сумі 60000 грн. на лікування наперед за оренду земельної ділянки.

Враховуючи той факт, що керівник позивача ФГ «Агрофірма «Віктор» - ОСОБА_1 та сім'я ОСОБА_4 перебували у дуже добрих відносинах, і ОСОБА_1 добре знав ОСОБА_4, знає відповідачку, її чоловіка та матір, позивач вирішив надати ОСОБА_4 40 000 грн. в рахунок виплати орендної плати за земельну ділянку за договором оренди наперед, та готувати документи на продовження строку договору оренди. Це свідчить про те, що фактично між позивачем та ОСОБА_4 було досягнуто домовленостей щодо зміни умов договору оренди земельної ділянки (паю). 19 жовтня 2010 року та 20 жовтня 2010 року ОСОБА_4 отримав від позивача грошові кошти в загальній сумі 40 000 грн. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, так і не встигши документально оформити продовження строку дії договору оренди земельної ділянки (паю), у зв'язку з чим ОСОБА_4 заборгував позивачеві 40 000 грн. Отже, ці грошові кошти є безпідставно набутим майном, яке в будь- якому випадку підлягають поверненню позивачеві. Єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 є відповідачка, яка отримала у спадщину земельну ділянку загальною площею 4,726 га, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. У зв'язку з цим, саме ОСОБА_2 повинна задовольнити вимоги кредитора - позивача та сплатити одноразово грошові кошти в сумі 40 000 грн.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ФГ «Агрофірма «Віктор» грошові кошти у розмірі 40000 грн.. Накласти стягнення на земельну ділянку площею 4,7261 га, яка належить ОСОБА_2 та розташована у Васильківській селищній раді Васильківського району Дніпропетровської області.

В судовому засіданні представник позивача Макотченко Л.М. підтримала уточнені позовні вимоги, просить судїх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, так як вони не доведені та не обґрунтовані в судовому засіданні, їй нічого не відомо про отримання коштів померлим батьком, заперечувала проти цього, так як суду не надано оригіналів квитанцій про отримання батьком грошей. Батько їй нічого не казав про отримання грошей від ФГ «Агрофірма «Віктор» в сумі 40000 грн. Ордери на отримання грошей вона побачила тільки в суді. Спадщину після смерті батька на земельну ділянку площею 4,7261 га. вона прийняла сама. Вимогу, направлену їй як кредитору вона не отримувала. Надала суду заяву, в якій просить суд застосувати строк позовної давності звернення з позовом, так як він сплинув 22.03.2014 року, враховуючи три роки з дати, зазначеної позивачем - 21.03.2011року, тобто строк повернення коштів, зазначений вимогою позивача. Надала до суду заперечення від 18.06.2015 року на позовну заяву, які долучені до матеріалів справи.

Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, та оцінивши все у сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі нижчезазначеного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємицею всього майна після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року є його дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається із земельної ділянки розміром 4,726 га., розташованої на території Васильківської селищної ради (а.с.112). Право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_2 підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія

НОМЕР_1 (а.с.110). Згідно договору оренди землі, між ОСОБА_2 та фермерським господарством «Агрофірма «ВІКТОР» було укладено договір оренди належної ОСОБА_4 земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 4,726 га. терміном на 5 років (а.с. 105-109).

В судовому засіданні досліджені також копії видаткових касових ордерів на отримання коштів ОСОБА_4 - 19.10.2010 року в сумі 20000 грн. та 20.102010 року в сумі 20000 грн. (а.с.98-99), а також заява на отримання ОСОБА_4 60000 грн. (а.с.100).

Але фермерським господарством «Агрофірма «Віктор» Васильківського р-ну Дніпропетровської області не було надано до суду доказів на підтвердження виплати грошових коштів в сумі 40000 грн. орендодавцю ОСОБА_4, а саме: касова книга, бухгалтерські документи щодо підтвердження відображення та здійснення господарської операції. Таким чином, позивачем не доведено факт отримання коштів ОСОБА_4: 19.10.2010 року - в сумі 20000 грн. та 20.102010 року - в сумі 20000 грн.

Цей факт вже встановлений за рішенням Васильківського районного суду від 04.04.2014 року, яке набрало законної чинності (а.с.24-29).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також позивачем не доведено факт, що грошові кошти в сумі 40000 грн. є безпідставно набутим майном.

Крім того, суд звертає увагу, що у видатковому касовому ордері від 20.10.2010 року вказано мета платежу «позика за пай», а в заяві ОСОБА_4 від 19.10.2010 року вказано, що власник земельної ділянки орендодавець ОСОБА_4 отримав 40000 грн. «за згоду надати у власність ФГ «Агрофірма Віктор» свою земельну ділянку площею 4726 га.» (а.с.99-100).

Судом також досліджені: заява голови ФГ «Агрофірма Віктор» від 09.02.2011 року, яка направлена на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_8 з вимогою про звернення до керівництва «Агрофірма Віктор» для сплати отриманих померлим ОСОБА_4 грошових коштів в розмірі 40000 грн.(а.с.113), вимога кредитору, яка направлена головою ФГ «Агрофірма Віктор» на адресу ОСОБА_2 від 15.04.2011 року з вимогою сплатити грошові кошти одноразовим платежем в сумі 40000 грн. в семиденний строк (114), а також описи вкладення у листи з найменуванням предметів (а.с.115-116). Але доказів отримання відповідачкою зазначених вимоги кредитора та заяви суду не надано.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Розглянувши клопотання відповідачки про застосування строку позовної давності, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу… і встановлений він відповідно до ст.257 ЦК України тривалістю 3 роки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначив відповідачу в заяві (а.с.113) про сплату отриманих померлим ОСОБА_4 грошових коштів в розмірі 40000 грн. в строк до 21.03.2011. року. І з цього строку, 21.03.2011. року, у відповідача виникло право про звернення до суду з позовною заявою. У зв'язку з чим, суд вважає, що строк звернення до суду сплинув 21.03.2014 року, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, як не доведені та не обґрунтовані позивачем судовому засіданні.

На підставі викладеного, ст.ст.1281,1212, 257, 267 ЦК України, керуючись ст.10, 11, 60, 88, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог за позовною заявою Фермерського господарства «Агрофірма Віктор» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 40000 грн. - відмовити в повному обсязі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. Т. Черкова