Справа № 381/2635/16-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/5126/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 9 28.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів - Сержанюка А.С., Суханової Є.М.

Секретар Бобко О.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Міністерство соціальної політики України , Російська Федерація про встановлення факту ,що має юридичне значення .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про встановлення факту ,що має юридичне значення , а саме що її вимушене переселення в листопаді 2014 року з м. Попасна Попаснянського району Луганської області ,що розташоване на лінії зіткнення , відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України .

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2016 року заява повернута позивачу на підставі ч.1 ст. 109 ,ст. 115 ЦПК України - справа непідсудна цьому суду, оскільки ОСОБА_2 не зареєстрована у Фастівському районі Київської області.

Не погоджуючись з ухвалою судді, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати ,винести окрему ухвалу щодо судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Бутенко В.О. за грубе порушення норм процесуального права .

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

2. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Дотримання вимог ст..ст. 119 ,120 ЦПК України стосується і заяв про встановлення факту ,що має юридичне значення ..

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31березня 1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів ,що мають юридичне значення « вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК ( 1502-06 ). Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з

яких причин неможливо одержати або відновити документ, що

посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або

до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи

відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК

постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові

строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок

заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя

постановляє мотивовану ухвалу.

У кожному разі суддя зобов'язаний перевірити підвідомчість

даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому

розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви на

підставі п.1 ст.136 ЦПК, а коли справу вже порушено - закриває

провадження в ній на підставі п.1 ст.227 ЦПК ( 1502-06 ).

Суд першої інстанції не врахував вказаних положень , не перевірив , чи вказано у заяві мета встановлення юридичного факту , і чи підлягає встановленню такий факт.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1 Закону України « Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв»язку з проведенням антитерористичниої операції» розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 2710/38-14 визначено територіальну підсудність цивільних справ та інших справ , підсудних загальним судам розташованим у районі проведення антитерористичної операції , зокрема судів Луганської області.

Відповідно до ст.1 Закону України « Про забезпечення права і свобод внутрішньо переміщених осіб») № 1706-У11 від 20 жовтня 2014 року) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Як видно із копії довідки , виданої ОСОБА_2 , як особі переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції , остання зареєстрованна за адресою ; АДРЕСА_1.

(а.с. '178). Довідка видана 03 листопада 2014 року , і термін реєстрації продовжено до 02 листопада 2016 року .

Повертаючи заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції зазначив, що заявник не

зареєстрований у місті Фастів , однак такий висновок суду є необгрунтованим , а відтак і висновок про повернення заяви є передчасним .

Згідно ч.1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.

Відповідно до ст.. 320 ЦПК України Апеляційний суд у випадках і в порядку, встановлених ст.. 211 цього ж Кодексу , може постановити окрему ухвалу, в якій зазначити порушення норм права і помилки , допущені судом першої інстанції, які не є підставою для скасування рішення чи ухвали суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про винесення окремої ухвали відносно судді Бутенка В.О.,є безпідставними .

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції., колегія суддів вважає,що ухвала підлягає скасуванню, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст .ст. 303, 307, 312, 313 - 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2016 року скасувати , питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді