АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1499/16Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2016 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «ТВП «Промтовари» до Малого підприємства виробничо-комерційна фірма «Дорстрой», ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі - продажу, визнання дій приватного нотаріуса неправомірними та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а :

22 травня 2015 р. ЗАТ «ТВП «Промтовари» звернулося в суд з позовом до МП ВКФ «Дорстрой», ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 01 грудня 1994 р. між Фондом комунального майна м. Черкаси та Організацією Орендарів торгівельного підприємства Черкаський міський комерційний центр «Промтовари» було укладено договір купівлі-продажу № 2-5597, відповідно до якого Організації Орендарів було передано у власність поряд з іншим нерухомим майном цілісний майновий комплекс «Магазин № 8».

Правонаступником Організації Орендарів стало ЗАТ «Торгово-виробниче підприємство «Промтовари», що підтверджується відповідним статутом товариства.

На підставі вказаного договору КП «ЧООБТІ» 12 грудня 1997 р. було видано позивачу реєстраційне посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, в якому значиться об'єкт по вул. 2-го Українського фронту № 87 в м. Черкаси, до складу якого входять магазин літера «Б», котельня та пункт приймання склотари, позначені відповідно літерами «б» і «Л». Котельня та пункт приймання склотари конструктивно нерозривно пов'язані з приміщенням магазину, який позначений літерою «Б», які всі разом входять до цілісного майнового комплексу «Магазин № 8».

Позивачем було оформлено всі необхідні правовстановлюючі документи на об'єкт по вул. 2-го Українського фронту № 87 в м. Черкаси, на котельню та пункт приймання склотари.

У кінці 2012 р. позивачу стало відомо про те, що між відповідачем МП ВКФ «Дорстрой» та ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу від 29 січня 1998 р. посвідчений нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 зареєстрований в реєстрі за № 437, згідно з яким було продано магазин № 42, розташований по вулиці 2-го Українського фронту, 86 в м. Черкаси, а також інші нежитлові приміщення, до яких увійшли пункт приймання склотари та котельня (літера «Л» та «б» відповідно), що розташовані по вул. 2-го Українського фронту № 87 в м. Черкаси.

Вважає, що відповідач МП ВКФ «Дорстрой» не мав права продавати пункт приймання склотари та котельню, оскільки МП ВКФ «Дорстрой» не являлось власником цих приміщень. Оскаржуваним договором купівлі-продажу від 29 січня 1998 р. за № 437 МП ВКФ «Дорстрой» разом з магазином № 42, який розташований по вул. 2-го Українського фронту № 86 в м. Черкаси, відчужив об'єкт, який йому на дату купівлі-продажу не належав, а саме: пункт приймання склотари та котельню (літери «Л» та «б» відповідно), що розташовані по вул. 2-го Українського фронту № 87 в м. Черкаси та з 1997 р. зареєстрований за ЗАТ «Промтовари» (правонаступником Організації оренд: торгівельного підприємства Черкаський міський комерційний центр «Помтовари»).

В подальшому ОСОБА_9 договором дарування подарував дане майно відповідачу ОСОБА_6, яка прийняла в дар ? частину нежилого приміщення (частину магазину) приміщення літ.: А, а; сараї Ж, З, И, К, Л, Б, площею 90, 6 кв. м., що знаходиться по вул. 2-го Українського Фронту № 85-87 в м. Черкаси.

Враховуючи викладене просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 29 січня 1998 р., укладений між МП ВКФ «Дорстрой» та ОСОБА_9, посвідчений нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 437 в частині належного на праві власності ЗАТ «ТВП Промтовари» нерухомого майна в літері «Л» та «б», розташованого по вулиці 2-го Українського фронту, 87 в м. Черкаси та витребувати дане нерухоме майно з чужого незаконного володіння, а саме від ОСОБА_6

07.10.2015 р. ЗАТ «ТВП Промтовари» подало заяву про залучення до справи третіх осіб та про збільшення позовних вимог в якій позивач просив визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 під час посвідчення договору купівлі-продажу від 29.01.1998 р. за № 437 магазину № 42, що розташований по вул. 2-Українського фронту, 85-87 в м. Черкаси, укладеного між МП «Дорстрой» та ОСОБА_9 зокрема, в частині продажу приміщень під літерами «Л» та «б», які фактично розташовані в м. Черкаси по вул. 2-го Українського фронту, 87 та належать на праві власності позивачу.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2015 р. клопотання позивача задоволено, залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2016 р. позов ЗАТ «ТВП Промтовари» до МП ВКФ «Дорстрой», ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання дій приватного нотаріуса неправомірними та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 29 січня 1998 р., укладений між МП ВКФ «Дорстрой» та ОСОБА_9, посвідчений нотаріусом ЧМНО ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 437.

Визнано неправомірними дії приватного нотаріуса ЧМНО ОСОБА_8 під час посвідчення договору купівлі продажу від 29 січня 1998 р. за № 437 магазину № 42, що розташований по вул. 2-Українського фронту, 85-87, укладеного між МП «Дорстрой» та ОСОБА_9 зокрема, в частині продажу приміщень під літерами «Л» та «б», які фактично розташовані в м. Черкаси по вул. 2-го Українського фронту, 87.

Стягнуто з МП ВКФ «Дорстрой» судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. на користь ЗАТ «ТВП «Промтовати».

Витребувано у ОСОБА_6 нерухоме майно, а саме приміщення літер «Л» та «б» розташоване по вул. 2-Українського фронту, 87 в м. Черкаси.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким закрити провадження у даній справі, в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 29 січня 1998 р. посвідченого нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за № 43, укладеного між МП ВКФ «Дорстрой» та ОСОБА_9 в частині продажу приміщень «Л» та «б», в решті позовних вимог відмовити.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, що зявились, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги та подані представниками позивача заперечення на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції вважав їх обґрунтованими. При цьому, визнаючи недійсним спірний договір купівлі-продажу від 29.01.1998 р. та витребовуючи у ОСОБА_6 нерухоме майно, суд керувався статтями 203, 215, 330, 338 та 658 ЦК України.

Проте з висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене у справі судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, ЗАТ «ТВП Промтовари» звернулось в суд з позовом про визнання недійсним договору купівлі продажу спірного майна від 29.01.1998 р. та визнання дій приватного нотаріуса, під час його посвідчення, а саме 29.01.1998 р., неправомірними та витребування спірного майна з чужого незаконного володіння. При цьому позивач, як на підставу звернення, послався на статті 203, 215, 658, та зокрема, як на ст. 387 (право власника на витребування майна з чужого незаконного володіння) так і на ст. ст. 330 та 388 (право власника на витребування майна від добросовісного набувача) ЦК України 2003 р, який набрав чинності з 1 січня 2004 р. та які, відповідно, регулюють право власника на витребування майна від добросовісного набувача.

Положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України, на які послався позивач та якими керувався суд при ухваленні судового рішення, закріплено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину, є недодержання в момент його вчинення вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

За нормами ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Право ж власника на витребування майна із чужого незаконного володіння, згідно до заявленої позивачем та задоволеної судом вимоги, регулюється ст. 387 ЦК України 2003 р, який набрав чинності з 1 січня 2004 р., відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Разом з тим, ст. 5 ЦК України, яка регламентує дію актів цивільного законодавства у часі, визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Згідно прикінцевих і перехідних положень до ЦК України, зокрема п. 4, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набраним ним чинності.

Крім того, за змістом п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» N 9 від 06.11.2009 р. відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Проте, суд першої інстанції наведених норм матеріального права не врахував та задовольнив позовні вимоги позивача застосувавши до цивільних правовідносин, які виникли 29.01.1998 р., тобто до набрання чинності ЦК України, саме положення ЦК України 2003 р, який набрав чинності з 1 січня 2004 р.

Позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним договору купівлі продажу спірного майна від 29.01.1998 р., укладеного між МП ВКФ «Дорстрой» та ОСОБА_9, та визнання дій приватного нотаріуса, під час його посвідчення, а саме 29.01.1998 р., неправомірними, витребування спірного майна з чужого незаконного володіння, зокрема з тих підстав, що МП ВКФ «Дорстрой» не мав права продавати, разом з магазином № 42, розташованим по вул. 2-го Українського фронту № 86, спірні обєкти нерухомості, а саме пункт приймання склотари та котельню (приміщення під літерами «Л» та «б»), розташовані по вул. 2-го Українського фронту № 87, так як, за його твердженням, їх власником з 1997 р. було ЗАТ «Промтовари», яке є правонаступником Організації орендарів торгівельного підприємства Черкаський міський комерційний центр «Промтовари».

За змістом ст. 224 ЦК УРСР 1963 р., який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому ст. 225 ЦК УРСР визначено, що право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Згідно до ст. 48 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, яка визначала загальні положення захисту права власності, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

При цьому захист права власності здійснюється судом або третейським судом.

Разом з тим відповідно до ст. 71 ЦК УРСР, чинного на момент укладення спірного договору, позовна давність - це строк, у межах якого особа, право якої порушено, може звернутися до суду з вимогою про його захист.

Позовні вимоги про визнання угод недійсними не належали до вимог, на які відповідно до ст. 83 ЦК УРСР не поширювалась позовна давність, до них застосовувався загальний строк позовної давності - три роки (ст. 71 ЦК УРСР).

Згідно зі ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Крім того, п. 2 ст. 50 Закону України «Про власність», яка регламентує витребування майна з чужого незаконного володіння, також, встановлений трирічний строк позовної давності на вимоги про повернення майна з чужого незаконного володіння.

Аналогічні положення містяться і в ст. ст. 256, 257, 267, 268 ЦК України.

Проте, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, залишив поза увагою наведені норми матеріального права, зокрема і подану представником ОСОБА_6 ОСОБА_7 04.11.2015 р. заяву про застосування строку позовної давності, відповідно до ст. 267 ЦК України (а.с. 116) та те, що на час укладання спірного договору купівлі-продажу 29.01.1998 р., діяв ЦК УРСР та Закону України «Про власність» які чітко визначали підстави визнання угод недійсними.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 29.01.1998 р. між МП ВКФ «Дорстрой» та ОСОБА_9 було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу ? частини магазину «А, а» площею 90,6 кв.м., сараї «Ж, З,И, К, Л, б», вбиральня «Е», огорожа № 1 -3, 5, свердловина № 4, що знаходяться по вул. ІІ Українського Фронту № 85-87 в м. Черкаси.

23.10.1998 р. ОСОБА_9, згідно до нотаріально посвідченого договору дарування подарував ОСОБА_6 ? частини магазину «А, а» площею 90,6 кв.м., сараї «Ж, З,И, К, Л, б», вбиральня «Е», огорожа № 1 -3, 5, свердловина № 4, що знаходяться по вул. ІІ Українського Фронту № 85-87 в м. Черкаси.

В червні 2008 р. ЗАТ «ТВП «Промтовари», вважаючи, що право Підприємства відносно нерухомого майна, а саме пункту приймання склотари літ. «Л» та котельні літ. «б» розташованих по вул. 2 Українського Фронту № 87 в м. Черкаси, порушено звернулось в суд з відповідним позовом.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.06.2009 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12.11.2009 р., у задоволенні позову ЗАТ «ТВП Промтовари» до ОСОБА_9, ОСОБА_6, КП ЧООБТІ про визнання договору купівлі-продажу від 29.01.1998 р., в частині майна літер «Л» та «б» недійсним, довідки-характеристики на відчуження майна, виданої КП ЧООБТІ за № 4760 від 20.10.1998 р., в частині дозволу відчуження зазначеного майна, було відмовлено.

При цьому, з мотивувальної частини рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.06.2009 р. вбачається, що суд встановив, що про укладання договору дарування позивач дізнався 16.09.1999 р.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.01.2012 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 27.02.2012 р., у задоволенні позову ЗАТ «ТВП Промтовари» до ОСОБА_6, ОСОБА_9, МП ВКФ «Дорстрой» , третя особа КП ЧООБТІ про визнання права власності на пункт прийому склотари та котельню, що розташовані в м. Черкаси по вул. 2-го Українського Фронту, 87 та позначені літерами «Л» і «б», також, було відмовлено.

На час розгляду даного спору наведені судові рішення знаходяться в законній силі.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, позивачем було заявлено позовну вимогу щодо оскарження нотаріальної дії з підстав недотримання приватним нотаріусом вимог чинного законодавства при її вчиненні.

Суд першої інстанції, оскаржуваним рішенням, визнав неправомірними дії приватного нотаріуса ЧМНО ОСОБА_8 під час посвідчення 29.01.1998 р. спірного договору купівлі-продажу, в частині продажу приміщень під літерами «Л» та «б», тобто визнав неправомірними дії нотаріуса щодо процедури вчинення договору купівлі-продажу. Проте, приватний нотаріус до участі у справі був залучений у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, хоча, у разі оскарження вчинення нотаріусом відповідної дії в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства як спору про право, нотаріус повинен бути відповідачем у справі.

Враховуючи зміст заявлених позивачем вимог, наведені норми матеріального, процесуального права та встановлені обставини у справі, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції, як ухваленого з порушеннями норм матеріального та процесуального права, при невідповідності висновків суду обставинам справи, та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Водночас колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним спірного договору купівлі продажу та витребування спірного майна з чужого незаконного володіння не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є набрання законної сили рішенням суду, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.06.2009 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12.11.2009 р., у задоволенні позову ЗАТ «ТВП Промтовари» до ОСОБА_9, ОСОБА_6, КП ЧООБТІ про визнання договору купівлі-продажу від 29.01.1998 р., в частині майна літер «Л» та «б» недійсним, довідки-характеристики на відчуження майна, виданої КП ЧООБТІ за № 4 760 від 20.10.1998 р., в частині дозволу відчуження зазначеного майна було відмовлено.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.01.2012 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 27.02.2012 р., у задоволенні позову ЗАТ «ТВП Промтовари» до ОСОБА_6, ОСОБА_9, МП ВКФ «Дорстрой» , третя особа КП ЧООБТІ про визнання права власності на пункт прийому склотари та котельню, що розташовані в м. Черкаси по вул. 2-го Українського Фронту, 87 та позначені літерами «Л» і «б» було відмовлено.

Викладене свідчить про те, що при вирішенні спору про визнання договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна недійсним від 29.01.1998 р., продавець МП ВКФ «Дорстрой» стороною у справі не був.

Інший спір стосувався визнання права власності на спірне майно.

Разом з тим, даний спір, згідно до вимоги, заявлений позивачем про витребування майна з чужого незаконного володіння, яке регулюється ст. 387 ЦК України, при цьому позивач одночасно посилався на норми права, які регулюють права власника на витребування майна від добросовісного набувача (ст. ст. 330, 388 ЦК України), саме дані норми права і були застосовані судом.

За викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, в наведеній частині, та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити частково .

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову Закритого акціонерного товариства «ТВП «Промтовари» до Малого підприємства виробничо-комерційна фірма «Дорстрой», ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі - продажу, визнання дій приватного нотаріуса неправомірними та витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :