Ухвала

іменем україни

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до громадської організації «Політ», Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання рішення загальних зборів та рішення сільської ради недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом громадської організації «Політ» (далі - ГО «Політ»), Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання рішення загальних зборів та рішення сільської ради недійсними, посилаючись на те, що його незаконно було позбавлено членства у ГО «Політ» та права користування земельною ділянкою

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 липня 2015 року позов задоволено.

Визнано рішення загальних зборів № 34 ГО «Політ» від 09 березня 2013 року, п. 12 якого ОСОБА_1 виключено з членів ГО «Політ» та вилучено у нього земельну ділянку АДРЕСА_1 - недійсним.

Визнано рішення Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 1228 від 30 вересня 2013 року в частині скасування п. 13 додатку до рішення № 1111-V від 20 березня 2008 року «Про надання ГО «Політ» дозволу на складання договору суборенди земельної ділянки загальною площею 0, 0208 га та громадянину України - члену ГО «Політ» (згідно додатку № 1) по АДРЕСА_1 в частині п. 10 додатку до рішення Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 586-VI від 10 лютого 2012 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право суборенди земельної ділянки від 01 жовтня 2007 року, укладеного між Молодіжненською сільською радою Овідіопольського району Одеської області та ГО «Політ» за реєстровим № 16-ДД від 26 листопада 2007 року» - недійсним.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке було помилково скасовано, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з безпідставності та недоведеності вимог.

Однак з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що з травня 2005 року позивач ОСОБА_1 є членом ГО «Політ», яке розташовано по АДРЕСА_1

На підставі договору оренди земельної ділянки від 01 жовтня 2007 року, укладеного між Молодіжненською сільською радою Овідіопольського району Одеської області та ГО «Політ», громадська організація набула право користування земельною ділянкою загальною площею 1, 350 га терміном на 49 років.

Згідно рішення загальних зборів ГО «Політ» за позивачем закріплено земельну ділянку НОМЕР_1

Рішенням загальних зборів ГО «Політ» ОСОБА_1 виключено з членів організації та вилучено у нього вказану земельну ділянку.

За правилами ч. 3 ст. 1 Закону України «Про громадські об'єднання» громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Засновниками громадської організації можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, які досягли 18 років, а молодіжної та дитячої громадської організації - 14 років (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадські об'єднання»).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 Закону України «Про громадські об'єднання» статут громадського об'єднання має містити відомості про: 1) найменування громадського об'єднання та за наявності - скорочене найменування; 2) мету (цілі) та напрями його діяльності; 3) порядок набуття і припинення членства (участі) у громадському об'єднанні, права та обов'язки його членів (учасників); 4) повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління (далі - керівні органи) громадського об'єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об'єднання, та її заміни (для громадських об'єднань, що не мають статусу юридичної особи); 5) періодичність засідань і процедуру прийняття рішень керівними органами громадського об'єднання, у тому числі шляхом використання засобів зв'язку; 6) порядок звітування керівних органів громадського об'єднання перед його членами (учасниками); 7) порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів громадського об'єднання та розгляду скарг; 8) джерела надходження і порядок використання коштів та іншого майна громадського об'єднання; 9) порядок створення, діяльності та припинення діяльності відокремлених підрозділів громадського об'єднання (у разі їх створення громадським об'єднанням, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи); 10) порядок внесення змін до статуту; 11) порядок прийняття рішення щодо саморозпуску або реорганізації громадського об'єднання, а також щодо використання його коштів та іншого майна, що залишилися після саморозпуску, - для громадського об'єднання, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначав про те, що виключення його з членів ГО «Політ» та вилучення у нього земельної ділянки, якою він користувався як суборендар, було проведено із чисельними порушеннями вимог чинного законодавства та статуту ГО «Політ».

Проте апеляційний суд у порушення ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув; не встановив усіх дійсних обставин справи, що мають визначальне значення для правильного її вирішення; належним чином не дослідив статуту ГО «Політ» й не визначився з порядком виключення його членів з організації та не перевірив чи було дотримано такого порядку при виключенні позивача, при цьому зазначаючи про несплату ОСОБА_1 членських внесків та не обробляння ним протягом 7 років земельної ділянки, взагалі не з'ясував, які внески передбачено статутом ГО «Політ», не дослідив з цього приводу обліково-звітну документацію, а також не з'ясував цільове призначення земельної ділянки, порядком її надання та вилучення, й з урахуванням доводів позивача щодо відсутності з його боку будь яких порушень, дійшов передчасного висновку про правомірне виключення ОСОБА_1 з членів ГО «Політ» та вилучення у нього земельної ділянки.

Крім того, вирішуючи спір в частині вимог оскарження рішення сільської ради, щодо скасування свого попереднього рішення, апеляційний суд не врахував того, що у рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, ч. ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України вказав, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (ст. 3). Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання, й також дійшов передчасного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову у вказаній частині, пославшись на те, що сільська рада наділена правом скасування своїх попередніх рішень.

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, згідно вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд до апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року скасувати.

Справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П.Дербенцева

Д.О.Остапчук

В.О.Савченко