Справа № 2 86/11 Провадження № 8/522/4/16
УХВАЛА
03 лютого 2016 року Приморський районний суд міста Одеси
у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.
при секретарі Довгань Ж.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про відвід судді,
ВСТАНОВИВ :
20 січня 2015 року ОСОБА_1 , діючи від свого імені та від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подав адресовану суду свою письмову заяву про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2013 р. у цивільній справі № 2-86/11 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приморської райадміністрації Одеської міськради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, треті особи : ОСОБА_4 , військова частина НОМЕР_1 , про визнання недійсним ордеру та записів в ньому, виселення, зобов`язання вчинити певні дії, визнання недійсними записів в документах реєстраційного обліку, зобов`язання привести квартиру в належний стан та виселення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.04.2015 року під головуванням судді Загороднюка В.І. в задоволенні вищевказаної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2013 р. у цивільній справі № 2-86/11 у зв`язку з нововиявленими обставинами було відмовлено, але ця ухвала суду першої інстанції була скасована ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.06.2015 р. з передачею питання на новий розгляд, з тих підстав, що, по-перше, ОСОБА_7 належним чином в судове засідання не викликався, оскільки у справі відсутні відомості про направлення на його адресу судової повістки та доказів отримання ним цієї повістки й справа розглянута за його відсутності; і, по-друге, в мотивувальний частині ухвали відсутні мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вказані заявниками в заяві обставини не є нововиявленими, а також відсутня оцінка судом доказів, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свою заяву.
Під час нового розгляду згаданої заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2013 р. у цивільній справі № 2-86/11 у зв`язку з нововиявленими обставинами заявник ОСОБА_1 , діючи від свого імені та від імені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , подав адресовану суду свою письмову заяву про відвід судді Ільченко Н.І.
Обгрунтовуючи цю заяву, ОСОБА_1 зазначив, що відповідач ОСОБА_7 ніколи не був зареєстрований в м. Одесі та Одеській області, а його місцезнаходження та/або місце роботи невідомі, що виключає направлення та/або вручення йому судової повістки в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 та ч. 3 ст. 76 ЦПК України, але суддею Ільченко Н.А. були видані відповідачу ОСОБА_5 судові повістки для вручення відповідачу ОСОБА_7 , та ця обставина, на йому думку, свідчить про те, що суддя Ільченко Н.А. порушує закон та присягу судді, в зв`язку з чим в нього виникли сумніви у об`єктивності та неупередженності судді Ільченко Н.А. при розгляді вищевказаної заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Ухвалою суду від 11 грудня 2015 року вищевказаний заявлений ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відвід судді Ільченко Н.А. було відхилено.
Однак 14 січня 2016 року ОСОБА_1 повторно подав адресований суду відвід судді Ільченко Н.А. (т. 10, а.с. 216-221).
Обгрунтовуючи цю заяву про відвід судді Ільченко Н.А., Шмельков О.С. вказує, що нібито у судовому засіданні 28 грудня 2015 року суддя Ільченко Н.А., діючи навмисно та в інтересах відповідачів й з порушенням інтересів позивачів, допустила до участі у даній справі у якості відповідача невідому особу, якій присвоїла прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_7 », чим порушила гарантоване Конституцією України йому та його довірителям право на судовий захист у встановленому діючим законодавством України порядку.
Більш того, в цій заяві ОСОБА_1 звинувачує суддю Ільченко Н.А. у змові з відповідачами та у вчиненні злочину.
В судовому засіданні ОСОБА_1 , який також є представником ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 підтримала вказану заяву про відвід, а відповідач ОСОБА_5 заперечував проти цієї заяви, стверджуючи, що у судовому засіданні 28 грудня 2015 року був присутній саме відповідач ОСОБА_7 , який є його сином.
Також в судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 надав адресовані суду письмові заяви відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про розгляд справи без їх участі, які приєднані судом до матеріалів справи.
Відповідач ОСОБА_7 просив розглянути справу без його участі, про що за допомогою електронної пошти надав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.
Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Головне управління ДМС України в Одеській області та Військова частина НОМЕР_1 не повідомили суду причини неявки своїх представників, хоча про дату і місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать розписки про одержання ними судових повісток.
Вирішуючи згадану заяву ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.
Оскільки в матеріалах даної справи відсутні відомості щодо фактичного місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_7 , а відповідач ОСОБА_5 під час судового розгляду справи пояснив суду, що є батьком відповідача ОСОБА_7 , тому судом були видані ОСОБА_5 , за його згодою, судові повістки для вручення відповідачу ОСОБА_7 , що відповідає положенням ч. 5 ст. 74 ЦПК України, яка встановлює, що стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу.
Крім того, під час судового розгляду даної справи суддя Ільченко Н.А. також роз`яснила відповідачу ОСОБА_5 про те, що відповідач ОСОБА_7 , у разі неможливості прибути у судове засідання, має можливість направити до суду відповідну заяву або телеграму, в тексті яких висловити свою позицію щодо заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2013 р. у цивільній справі № 2-86/11 у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Більш того, в судове засідання 28 грудня 2015 року прибув відповідач ОСОБА_7 , який надав суду у якості документа, що посвідчує його особу, посвідчення члена Міжнародної спілки журналістів, й ту обставину, що останній є саме тою особою, яка є відповідачем у даній справі та його сином, підтвердив відповідач ОСОБА_5 .
З огляду на наведене, суд вважає, що передбачених ст.ст. 20, 23 ЦПК України підстав для відводу судді Ільченко Н.А. у даній справі немає, а доводи заявника ОСОБА_1 щодо необ`єктивності та упередженості судді Ільченко Н.А., а також щодо порушення суддею Ільченко Н.А. прав заявників та/або порушення закону та/або присяги з боку судді Ільченко Н.І. при розгляді цієї справи не відповідають дійсності, є безпідставними і явно надуманими.
Разом з тим, беручи до уваги, що ОСОБА_1 вже двічі заявляв відвід судді Ільченко Н.А., що перешкоджає розгляду справи по суті, тому суддя Ільченко Н.А., з метою економії часу з судового розгляду справи та усунення будь-яких сумнівів з боку заявників в справедливому розгляді справи, вважає за доцільне задовольнити відвід.
Крім того, оскільки у своїй заяві про відвід ОСОБА_1 завідомо безпідставно звинуватив суддю Ільченко Н.А. у змові з відповідачами та у вчиненні злочину, тому після цього суддя Ільченко Н.А. не може неупереджено ставитися до ОСОБА_1 при розгляді даної справи.
Керуючись ст. 20, 23 ЦПК України , суд , -

УХВАЛИВ :
Задовольнити відвід судді Ільченко Наталії Анатоліївні, заявлений заявником ОСОБА_1 .
Справу передати для реєстрації в автоматизованій системі й визначення іншого судді відповідно до вимог ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А.Ільченко

03.02.2016