Провадження №22-ц/784/149/16
Справа № 471/1372/15-ц Головуючий в 1 інстанції - Марценюк С.А.
Провадження № 22ц-/784/149/16 Доповідач - Маляренко І.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Темнікової В.І., Довжук Т.С.

За участю секретаря: Гордійчук С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, подану через представника ОСОБА_2,

на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, щов 2012 році між ним та ОСОБА_3 був укладений усний договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 Умови усного договору сторонами виконано в повному обсязі. Він є власником зазначеного житлового будинку, сплачує комунальні послуги, разом з дружиною вони здійснили ремонт будинку.

На даний час позивач бажає належним чином і у встановленому законом порядку оформити документи на будинок, щоб надалі реалізувати своє право власності на нерухоме майно, а оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тому він звернувся до суду із даним позовом.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати дійсним усний договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 укладений між ним та ОСОБА_3, і визнати за ним право власності на даний житловий будинок.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, поданій через представника ОСОБА_2, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову у зв'язку з допущеним судом порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відмовляючи у задоволенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, суд першої інстанції послався як на встановлені ним обставини на те, що ОСОБА_3 не є власником будинку АДРЕСА_1 тому не міг бути стороною по договору купівлі-продажу нерухомого майна і не мав повноважень домовлятись про істотні умови договору, що, на думку суду, свідчить про відсутність підстав для визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Також послався на те, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, зокрема, того, що його права порушено з вини відповідача, і це свідчить про відсутність спору про право.

Погодитись із вищезазначеним не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, який проживав і був зареєстрованим у буд. АДРЕСА_1

Із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори звернувся син померлого ОСОБА_4, який і прийняв спадщину у вигляді двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_5 зверталася до нотаріальної контори з двома заявами: про визнання земельних ділянок особистою власністю померлого та відмовою від обов'язкової частки у спадщині.

Із заявами про прийняття спадщини за законом ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_5 до нотаріальної контори не зверталися.

За таких обставин Новоолександрівська сільська рада Братського району Миколаївської області як відповідний орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини є належним відповідачем у справі.

Згідно із довідками Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області та витягами з погосподарських книг за 1992-1996 рр. та 2011-2015 рр. ОСОБА_3 проживав та був зареєстрованим у будинку АДРЕСА_1 з 12 листопада 1990 року, і даний будинок не мав статусу колгоспного двору.

Правовстановлюючі документи на будинок ОСОБА_3 за життя не оформлялись.

Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, були визначені відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року і втратила чинність 19.01.1996 року.

У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна у сільській місцевості не проводилась. Право власності на житловий будинок в даному випадку підтверджується записом в погосподарській книзі сільської ради, про що виконавчий комітет ради видає відповідну довідку.

З урахуванням наведеного безпідставним є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 не був власником спірного будинку.

Також не можна погодитись з оцінкою суду наданих позивачем ОСОБА_1 письмових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Отже, на підставі наведеного можна дійти висновку, що при вирішенні справи про визнання дійсним договору купівлі-продажу для суду має першочергове значення з'ясування питання, чи була наявна між сторонами домовленість щодо всіх істотних умов договору, у тому числі щодо ціни майна (товару). При цьому допустимими доказами такої домовленості можуть бути лише письмові докази, якими відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем докази, по-перше, ідентифікував їх як докази, якими позивач обґрунтовує своє право на будинок, а по-друге, послався на те, що ці докази не підтверджують наявність підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку.

Проте з такою оцінкою суду наданих позивачем доказів погодитись не можна.

В даному випадку слід виходити з того, що надані позивачем письмові докази не є підтвердженням його домовленості з померлим ОСОБА_6 щодо укладення договору купівлі-продажу спірного будинку та домовленості стосовно всіх істотних умов цього договору.

Оскільки мотивувальна частина оскаржуваного рішення не відповідає вимогам ст. 214 ЦПК України, рішення в силу вимог ст. 309 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених ОСОБА_1 вимог з вищенаведених підстав.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують, оскільки апелянт не бере до уваги того, що за зазначених ним обставин його позовні вимоги не може бути задоволено у будь-якому разі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану через представника ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2015 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок - відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржене

шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: