Провадження № 2/752/613/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19.05.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Овдій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах», третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,
позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Інкомстрах» про визнання недійсним Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8917251, який укладений між ПрАТ «СК «Інкомстрах» та ОСОБА_2, недійсним.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 18.09.2014 р. о 18 год. 30 хв ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Опель» д.н. НОМЕР_1 по вул.Кіровоградська в м.Києві не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Тайота» д.н. НОМЕР_2, який знаходився під керування ОСОБА_3.
ОСОБА_2 було повідомлено про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «СК «Інкомстрах» згідно договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «АС/8917251 від 15.11.2013 р..
Позивач посилається на те, що 31.10.2013 р. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг було прийнято розпорядження № 3950 про анулювання ліцензії у формі обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «СК «Інкомстрах», яке набрало чинності 04.11.2013 р.
На момент укладення Договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності між СК «Інкомстрах» та ОСОБА_2 , а саме 15.11.2013 р., Страхова компанія не мала відповідних повноважень на укладення договору обов»язкового страхування.
Однак, після звернення позивача до МТСБУ з вимогами про виплату страхового відшкодування, у здійсненні регламентної виплати було відмовлено в зв»язку з наявністю Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПрАТ «СК «Інкомстрах» та ОСОБА_2, який не визнаний у встановленому законом порядку недійсним.
Оскільки, зазначені обставини впливають на права позивача в частині можливості отримання відшкодування завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків, позивач просить визнати недійсним Поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 8917251, укладений між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інкомстрах».
В ході судового розгляду представник позивача підтримала заявлені вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач позбавлена права отримати відшкодування завданих збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась за участю транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, в зв»язку з наявністю Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 8917251, який укладений з ПрАТ «СК «Інкомстрах», що на момент підписання даного договору була позбавлена ліцензії на здійснення страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що свідчить про недійсність укладеного правочину. Оскільки визнання зазначеного договору недійсним в судовому порядку забезпечить право позивача на отримання відшкодування збитків, представник позивача просила задовольнити заявлений позов.
Представник відповідача повторно в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем реєстрації юридичної особи. Судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну їх зберігання.
Третя особа та його представник в ході судового розгляду не заперечували проти задоволення заявленого позову, зазначивши, що ОСОБА_2, як власник транспортного засобу, вчинив всі необхідні дії для страхування своєї цивільно-правової відповідальності, однак, на момент укладення Договору обов»язкового страхування з ПрАТ «СК «Інкомстрах» йому не була відома інформації щодо позбавлення Страхової компанії ліцензії на право страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і представники Страховика шахрайським шляхом заволоділи його грошовими коштами при укладенні зазначеного договору, про що він звернувся у відповідні правоохоронні органи з заявою про вчинення кримінального правопорушення.
Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.09.2014 р. о 18 год. 30 хв ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Опель» д.н. НОМЕР_1 по вул.Кіровоградська в м.Києві не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Тайота» д.н. НОМЕР_2, який знаходився під керування ОСОБА_3
Транспортний засіб «Тайота» д.н. НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1
Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 13.10.2014 р. ОСОБА_4 було визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди.
Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_2, як власником транспортного засобу «Опель» д.н. НОМЕР_1, та ПрАТ «СК «Інкомстрах» 15.11.2013 р. укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/8917251.
ОСОБА_2 22.09.2014 р. надіслав на адресу ПрАТ «СК «Інкомстрах» повідомлення про настання страхового випадку, яке було отримано Страховою компанією 08.10.2014 р.
ОСОБА_1, як власник пошкодженого транспортного засобу 13.10.2014 р. звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, однак у здійсненні зазначеної виплати позивачу було відмовлено.
В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до МТСБУ про стягнення страхового відшкодування.
Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 05.11.2015 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено та встановлено, що договір обов»язкового страхування АС № 8917251 не визнаний у встановленому законом порядку недійсним.
Судом встановлено, що 31.10.2013 р. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг було прийнято розпорядження № 3950 про анулювання ліцензії у формі обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «СК «Інкомстрах», яке набрало чинності 04.11.2013 р.
Тобто, на момент укладення Договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності між СК «Інкомстрах» та ОСОБА_2 , а саме 15.11.2013 р., Страхова компанія не мала відповідних повноважень на укладення договору обов»язкового страхування в зв»язку з відсутністю ліцензії на здійснення таких операцій.
Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Підстави недійсності правочину встановлені ст.ст. 215, 215 ЦК України.
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).
В силу положень ст.998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії) може бути визнаний судом недійсним.
Нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.
Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що на момент укладення Договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 8917251 між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інкомстрах» у Страхової компанії була відсутня ліцензія на право здійснення такого страхування, суд вважає, що даний договір є недійсним, в зв»язку з чим позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.3,10, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах», третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним задовольнити.
Визнати недійсним Поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 8917251, укладений між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інкомстрах».
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя