У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення авторської винагороди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним позовом та просили стягнути з відповідача на користь: ОСОБА_2 авторську винагороду в розмірі 439 295,58 грн, збитки від інфляції в розмірі 340 498,00 грн, борг за користування грошовими коштами в розмірі 39 536,60 грн, пеню в розмірі 64 137,16 грн, на відшкодування судових витрат 3 654,00 грн, а всього 887 121,34 грн; ОСОБА_1 авторську винагороду в розмірі 439 295,58 грн, збитки від інфляції в розмірі 340 498,00 грн, борг за користування грошовими коштами в розмірі 39 536,60 грн, пеню в розмірі 64 137,16 грн, на відшкодування судових витрат 3 654,00 грн, а всього 887 121,34 грн.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що у 2003 році під час виконання робіт, які проводились в інтересах ДК «Укртрансгаз» групою авторів, до складу якої входили в тому числі позивачі, була запропонована технологія ремонту ділянок газопроводу, розташованих на колонах балкових переходів, який знаходиться під тиском. Права на отримання патенту авторами на договірній основі були передані ДК «Укртрансгаз».

У тому ж році ДК «Укртрансгаз» в ДП «Укрпатент» була подана заявка на винахід номер 6 від 08 грудня 2003 року під назвою «Спосіб ремонту ділянок газопроводів, розташованих на колонах балкових переходів, без припинення перекачування газу». Після проведення кваліфікаційної експертизи, в тому числі експертизи на світову новизну, запропоновано технічне рішення визнано винаходом, на який видано патент України 68310 (опубліковано 25 лютого 2008 року Бюлетень «Промислова власність» № 4, 2008 року).

Договором між співавторами від 20 червня 2008 року вирішено питання про розподіл авторської винагороди. Згідно з ним, позивачу ОСОБА_1 належить 20 % від загальної суми винагороди, позивачу ОСОБА_2 - 20 % від загальної суми винагороди, що відповідає 3 % від суми економічного ефекту.

Відповідно до п. 2.3 (г) Договору про виплату винагороди за використання патенту також встановлено строк виплати авторської винагороди - не пізніше трьох місяців по завершенню періоду, за який сплачується винагорода, при цьому пунктом 2.3 (д) Договору встановлена періодичність виплат - кожні шість місяців, починаючи від дати використання винаходу.

В вересні 2010 році винахід по патенту України номер 68310 був використаний ДК «Укртрансгаз» під час ремонту дефектної ділянки діючого магістрального газопроводу «Союз», розташованій на колонах балкових переходів через ріку Айдар (1240 км) Новопсковського ЛВУМГ філії УМГ «Донбастрансгаз» (початок використання 11 вересня 2010 року). За фактами використання винаходу службами ДК «Укртрансгаз» складено відповідні акти форми ІВ-6 і проведено розрахунок фактичного економічного ефекту від використання винаходу, який склав 14 643 186,00 грн. Розрахунок, в розділі IV містить довідку про обсяг використання винаходу за розрахунковий період.

Відповідно до п. 5.1 Договору, автори були ознайомлені з затвердженим розрахунком сум винагороди і підписали акт про використання винаходу.

Проте, в порушення умов договору, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 винагороду не виплачено.

Позивачі, як автори винаходу, неодноразово звертались до відповідача з вимогою про виплату передбаченої договором винагороди. Посадові особи ДК «Укртрансгаз» офіційно заявляли, що вони не відмовляються від виплати авторської винагороди, вели з нами переговори, запрошували на коригування договору. Тому позивачі були впевнені, що їх право не порушується, а порушуються тільки встановлені договором терміни виплати, що пояснювалось процесами реорганізації компанії. Так, на чергове звернення позивачів від 07 липня 2012 року, ДК «Укртрансгаз», в особі генерального директора ОСОБА_3, листом від 17 жовтня 2012 року № 10031/29-001 запевнила, що зобов'язання з виплати авторам винагороди за використання патентів, по котрим складені акти про використання та проведено розрахунок економічного ефектів, будуть передані правонаступнику для здійснення подальших виплат. Правонаступником майнових і немайнових прав та обов'язків дочірньої компанії «Укртрансгаз» є ПАТ «Укртрансгаз», створене відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 13 червня 2012 року № 360-р, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України «Про реорагізацію Дочірньої компанії «Укртрансгаз» національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 18 липня 2012 року № 530.

Після завершення реорганізації, один з авторів патенту ОСОБА_2 звернувся 18 жовтня 2013 року до керівництва ПАТ «Укртрансгаз», з проханням виплатити винагороду за використання патенту 68310 при виконанні робіт ділянки газопроводу «Союз», розташованого на балкових переходах через річку «Айдар». Листом ПАТ «Укртрансгаз» (вих. № 10266/06 від 15 листопада 2013 року) у виплаті було відмовлено, а наші вимоги характеризовані, як «безпідставні та необґрунтовані». Таким чином, 15 листопада 2013 року є датою, коли автори патенту 68310 дізналися про порушення своїх прав на авторську винагороду за використання винаходу.

В червні 2014 року автори винаходу ще раз звернулися до керівництва ПАТ «Укртрансгазу», з пропозиціями укладення мирової угоди з відмовою від подальшої винагороди за умови ліквідації заборгованості з виплат, однак відповіді на своє звернення не отримали. У травні 2015 року автори звернулися до керівництва ПАТ «Укртрансгаз» з проханням повернути питання масового використання їх винаходів в рамки чинного законодавства, однак проблема досі не вирішена.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПАТ «Укртрансгаз» на користь:

- ОСОБА_1 авторську винагороду у розмірі 439 295,58 грн, збитки від інфляції в сумі 340 498,00 грн; борг за користування грошовими коштами в розмірі 39 536,60 грн, пеню в сумі 64 137,16 грн;

- ОСОБА_2 авторську винагороду у розмірі 439 295,58 грн, збитки від інфляції в сумі 340 498,00 грн; борг за користування грошовими коштами в розмірі 39 536,60 грн, пеню в сумі 64 137,16 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Укртрансгаз», просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що надані позивачами документи на підтвердження позовних вимог є належними доказами, які відповідають вимогам Договору про виплату винагороди за використання винаходу, а доводи відповідача ґрунтуються лише на припущеннях, які належним чином не підтверджені.

Також суди дійшли вірного висновку, що строк позовної давності не пропущено, оскільки 17 жовтня 2012 року відповідач визнав наявність між сторонами боргових зобов'язань та саме з цієї дати було порушено права позивачів на авторську винагороду за використання винаходу, а з відповідним позовом до суду вони звернулися у серпні 2015 року, тобто в строки встановлені ст. 257 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно встановили характер спірних правовідносин та дійшли вірного висновку про задоволення позову, з указаних вище підстав.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова