Провадження № 2/127/215/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивовано тим, що 29.01.2014 року помер рідний бра позивача ОСОБА_2. Після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається із 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, що належала останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2004 року. Спадкоємців першої черги у ОСОБА_2 немає. Позивач, як спадкоємець другої черги і межах шестимісячного строку звернулась до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 29.10.2015року державним нотаріусом було відмолено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом лише після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Оскільки ОСОБА_2 право власності на успадковану 2004 року після смерті матері 1/3 частини квартири не було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то нотаріус згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не може видати свідоцтво про право на спадщину на це ж майно. Просить визнати за позивачем право власності, в порядку спадкування на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2004 року (номер спадкової справи 1351/2004, зареєстровано в реєстрі за №2-2513).

24.12.2015 року ухвалою суду до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ПАТ «Альфа Банк».

Ухвалою суду від 01.02.2016 року замінено неналежного відповідача ВК ВМР на належний Вінницьку міську раду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні при винесені рішення покладався на розсуд суду.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився з невідомих суду причин.

Враховуючи думку учасників судового процесу, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що свідоцтв про народження ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 Кузьміча (а.с.10, 11).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли спадщину в рівних частках кожний після померлої ОСОБА_3 Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з 2/3частин квартири АДРЕСА_1 (а.с.120.

Відповідно до свідоцтва про смерть 29.01.2014 року помер ОСОБА_2 (а.с.7).

Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори від 29.10.2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3, що належала її брату ОСОБА_2 померлому 29.01.2014 року, оскільки відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на 1/3 частку вказаної квартири за ОСОБА_2К.(а.с.9).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

В силу вимог ст. 182 ЦК України, а також ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р. Про затвердження тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно слідує, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюється лише за умови наявності правовстановлюючих документів.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про визнання права власності за позивачами на спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1296 ЦК України, згідно ст. ст. 10, 11, 60, 212-218 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності, в порядку спадкування на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2004 року (номер спадкової справи 1351/2004, зареєстровано в реєстрі за №2-2513).

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: