Справа № 348/680/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2300/2016
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р.П.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Василишин Л.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Надвірнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: відділ ДВС Надвірнянського районного управління юстиції про визнання права власності на спільно нажите майно, за апеляційною скаргою виконувача обов'язків керівника Надвірнянської місцевої прокуратури на рішення Надвірнянського районного суду від 04 жовтня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Надвірнянської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: відділ ДВС Надвірнянського РУЮ про визнання права власності на майно.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 21 вересня 1999 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 під час якого вони придбали трактор Т-40АМ, реєстраційний № НОМЕР_1, 1979 року випуску та бензопилу марки «STIHL-18».

Зазначала, що вироком Богородчанського районного суду від 12 травня 2015 року ОСОБА_3 було визнано винним у незаконній порубці лісу та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. з конфіскацією трактора Т-40АМ та бензопили марки «STIHL-18».

Посилаючись на те, що конфісковане майно є спільною сумісною власністю подружжя і їй належить ? його частини, про злочинні дії засудженого вона не знала і не здогадувалась і рішення про конфіскацію належного їй майна судом не приймалося, просила визнати за нею право власності на трактор колісний Т-40АМ реєстраційний № НОМЕР_1, заводський НОМЕР_3, № шасі НОМЕР_2, 1979 року випуску та бензопилу марки «STIHL-18», стягнути з неї в дохід держави вартість половини трактора Т-40АМ та вартість половини бензопили марки «STIHL-18».

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 04 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на бензопилу марки «STIHL-18» залишено без розгляду на підставі п. 5 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 04 жовтня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на трактор колісний реєстраційний № НОМЕР_1 марки Т-40 АМ, заводський НОМЕР_3, № шасі НОМЕР_2, 1979 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 10 163,00 грн. що становить 1/2 вартості трактора колісного реєстраційний № НОМЕР_1 марки Т-40 АМ, заводський НОМЕР_3, № шасі НОМЕР_2, 1979 року випуску, спрямувавши кошти в рахунок виконання конфіскації майна, згідно вироку Богородчанського районного суду від 12 травня 2015 року по справі № 348/527/15-к по виконавчому провадженню відділу ДВС Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області ВП № 50160986.

В апеляційній скарзі на дане рішення виконувач обов'язків керівника Надвірнянської місцевої прокуратури посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального права.

Вважає, що судом невірно застосовано норму закону, яка регулює застосування конфіскації майна не як додаткового покарання, а як примусового безоплатного вилучення за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна за умови вчинення злочину у випадках, передбачених в Особливій частині КК України.

Зазначає, що вироком Богородчанського районного суду від 12 травня 2015 року речовий доказ по справі - трактор Т-40АМ конфісковано в порядку ч. 9 п. 1 ст. 100 КПК України як знаряддя злочину, а тому в даному випадку судом застосовано конфіскацію майна, яке не є у приватній власності особи засудженого, а застосовано конфіскацію знаряддя вчинення злочину, яке в межах кримінального провадження було визнано речовим доказом, в незалежності від того, кому воно належить.

Вказує, що позивач, як співвласник трактора, не могла не знати про незаконне використання вказаного транспортного засобу, оскільки перебувала із засудженим ОСОБА_3 у шлюбі, спільно з ним проживала.

У зв'язку з наведеним, просить оскаржуване рішення скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для судового розгляду.

В засіданні апеляційного суду представник прокуратури Івано-Франківської області - Хомин М.В. апеляційну скаргу підтримала по вищенаведених мотивах.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином був повідомлений.

Від представників Надвірнянської ОДПІ та відділу ДВС Надвірнянського РУЮ поступили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутності та відсутності ОСОБА_3 на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 21 вересня 1999 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі, в період якого ними було придбано трактор Т-40АМ, реєстраційний № НОМЕР_1, 1979 року випуску, який 09 квітня 2010 року був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_3

12 травня 2015 року вироком Богородчанського районного суду ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. з конфіскацією незаконно добутої деревини.

Речові докази по справі - бензопилу марки«STIHL-18» та трактор марки Т-40АМ конфісковано в порядку ч. 9 п. 1 ст. 100 КПК України в дохід держави.

На виконання вироку суду щодо конфіскації трактора та бензопили видано виконавчий лист, а 15 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 20 серпня 2016 року, проведеної судовим експертом Романюком В.К., ринкова вартість трактора Т-40АМ, реєстраційний № НОМЕР_1, заводський НОМЕР_3, двигун б/н, № шасі НОМЕР_2, 1979 року випуску, станом на 20 серпня 2016 року становить 20 326 грн.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому п. 1 цієї норми передбачено, що гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Згідно з ч. 11 ст. 100 КПК України у разі, якщо власник майна, яке використалось як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, був встановлений після застосування спеціальної конфіскації та не знав і не міг знати про їх незаконне використання, він має право вимагати повернення належного йому майна або коштів з державного бюджету, отриманих від реалізації такого майна.

Відповідно до вимог ч. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню вирішується у порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст. ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений свого права, чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 10 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється, зокрема, у разі конфіскації.

Відповідно до положень ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Як встановлено судом, спірний трактор є об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і кожному з них належить по ? його частині.

Згідно вироку суду, ОСОБА_3 було засуджено за незаконну порубку лісу до штрафу в розмірі 850 грн. з конфіскацією незаконно добутої деревини та в порядку ч.9 п.1 ст.100 КПК України трактор, як знаряддя вчинення злочину, конфісковано в дохід держави.

Разом з тим, при застосуванні спеціальної конфіскації були порушені права позивача, як співвласника ? частини трактора, оскільки вона не мала відношення до здійснення кримінального правопорушення і про те, що предмет конфіскації став знаряддям злочину їй не було відомо та її причетність до злочину не встановлена.

А тому з врахуванням наведених вище обставин, позивач має право вимагати повернення ? частини вказаного майна, при цьому ? частка ОСОБА_3 підлягає конфіскації в дохід держави.

У п. 16 постанови № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року роз'яснив, що у випадках, коли предметом позову є частка в спільній сумісній власності на неподільну річ (частина друга статті 183 ЦК), на яку звертається конфіскація або стягнення на користь особи, питання про зняття арешту з цієї речі (за відсутності іншого спільного майна) вирішується відповідно до правил статей 321, 358, 364 ЦК, враховуючи, що згідно із законодавством суд вирішує спори учасників спільної сумісної власності щодо розпорядження та користування майном. Тому не слід розглядати як протиправне позбавлення права власності присудження грошової чи іншої матеріальної компенсації за частку у спільній сумісній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

Як встановлено апеляційним судом, позивачем внесено на депозитний рахунок Надвірнянської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області кошти в розмірі 10 163 грн.

Таким чином з врахуванням того, що конфіскований трактор є неподільною річчю і повернення частки транспортного засобу співвласнику неможливе, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив рішення про визнання за позивачем права власності на вказаний трактор зі стягненням із неї в дохід держави вартості ? частки трактора, які підлягають зарахуванню в рахунок виконання конфіскації майна згідно вироку суду.

Доводи апелянта про те, що співвласник майна не могла не знати про незаконне використання транспортного засобу, оскільки перебувала із засудженим у шлюбі, а тому відсутні підстави для задоволення позову не заслуговують на увагу, оскільки матеріалами справи не доведено її обізнаність у незаконному використанні трактору.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу виконувача обов'язків керівника Надвірнянської місцевої прокуратури відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 04 жовтня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Василишин