Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" травня 2016 р. Справа № 608/2762/14-ц
Номер провадження2/608/77/2016
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Квятковської Л. Й.
з участю секретаря Маришевої Г.М.,
представника позивачів ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
представника відповідача ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріапльної та моральної шкоди, завданої у зв`язку із втратою годувальника, -
В грудні 2014 року позивачка ОСОБА_5 звернулась в суд з вищезазначеним позовом, в якому вказала, що 14 листопада 2002 року близько 10-ї години відповідач ОСОБА_3 , керуючи за довіреністю вантажним автомобілем КАМАЗ-5320, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є відповідач ОСОБА_2 , рухався із швидкістю 70 км/год по автодорозі в напрямку с. Ягільниця Чортківського району, виконуючи маневр обгону вантажного автомобіля ЗІЛ-131, виїхав на смугу зустрічного руху, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, в порушення вимог п.п. 10.1, 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України не впорався з керуванням автомобіля та допустив наїзд на пішоходів, які рухалися по лівому краю асфальтного покриття смуги зустрічного руху в попутному напрямку, внаслідок чого її чоловік ОСОБА_7 отримав травму в вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток черепа, крововиливу під оболонки та шлуночки головного мозку, від якої наступила смерть. Вищенаведені обставини та вина відповідача ОСОБА_3 повністю встановлені та доведені вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 5 березня 2003 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 14 травня 2003 року, за яким його було визнано винним за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та засуджено до покарання в вигляді чотирьох років позбавлення волі із звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 , а також відповідач ОСОБА_3 під час судового розгляду справи уточнені позовні вимоги не визнають, посилаючись на відшкодування заподіяних позивачці збитків, завданих в зв`язку з втратою годувальника. Питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю годувальника, вирішувалося при винесенні вироку, тому просять в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.
Судом встановлено, що 14 листопада 2002 року близько 10-ї години відповідач ОСОБА_3 , керуючи за довіреністю вантажним автомобілем КАМАЗ-5320, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві індивідуальної власності належав відповідачу ОСОБА_2 , проїхавши перехрестя на с. Росохач Чортківського району, рухався із швидкістю 70 км/год. по автодорозі в напрямку с. Ягільниця Чортківського району, і виконуючи маневр обгону вантажного автомобіля ЗІЛ-131, виїхав на смугу зустрічного руху, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, в порушення вимог п.п. 10.1, 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України не впорався з керуванням автомобіля та допустив наїзд на пішоходів, які рухалися по лівому краю асфальтного покриття смуги зустрічного руху в попутному напрямку, внаслідок чого загинув чоловік позивачки ОСОБА_7 .
Вироком Чортківського районного суду від 5 березня 2003 року відповідач ОСОБА_3 визнаний винним в вищеописаній дорожньо-транспортній події і його засуджено за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. Вирок суду набрав законної сили, так як ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 14 травня 2003 року він залишений без змін.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1200 Цивільного кодексу України в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитинапотерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).
З довідки комунального підприємства "Чортків Дім" № 1488 від 19 лютого 2015 року та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 4 липня 1997 року вбачається, що на час смерті ОСОБА_7 на його утриманні знаходилась дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно довідки № 124 від 5 листопада 2014 року на даний час ОСОБА_6 навчається в Тернопільському національному економічному університеті на факультеті обліку і аудиту на денній формі навчання. Термін навчання з 1 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року.
Таким чином, виходячи з положень ч. 1 ст. 1200 Цивільного кодексу України дочка потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_6 , яка перебувала на його утриманні на день смерті, має право на відшкодування шкоди до досягнення 18-ти років, а оскільки вона навчається, то відповідно і на час навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1200 Цивільного кодексу України особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Положення ч. 2 ст. 1200 Цивільного кодексу України щодо визначення шкоди, виходячи з розміру середнього заробітку потерпілого, логічно поєднується з правилами ст. 1208 вказаного Кодексу, яка передбачає збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. Іншими словами ст. 1208 Кодексу передбачає збільшення розміру відшкодування вже визначеної шкоди за певних обставин. А тому застосування при визначенні шкоди, завданої смертю потерпілого, іншого розміру середнього заробітку, ніж той, який отримував потерпілий, не узгоджується з вищенаведеними правовими нормами.
Згідно довідки від 10 грудня 2002 року грошове забезпечення ОСОБА_7 , який проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 , складало 380 гривень 71 копійку.
Отже, за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого (інших працездатних осіб, які перебували на утриманні потерпілого на час його смерті не було) розмір відшкодування шкоди на утримання неповнолітньої дочки буде становити 190 гривень 36 копійок.
Відповідно до вимог п. 22. постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) при поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років із дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника присудження виплат провадиться з дня звернення з такими вимогами.
Згідно із п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у редакції від 16 січня 2003 року, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Подія сталася 14 листопада 2002 року і обов`язки ОСОБА_3 з відшкодування шкоди членам сім`ї, які перебували на утриманні померлого ОСОБА_7 , є невиконаними та продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України, а тому до спірних правовідносин мають застосовуватися приписи Цивільного кодексу України, який набув чинності з 1 січня 2004 року.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 268 Цивільного кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, кір випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію.
В розмір відшкодування шкоди на утримання дочки ОСОБА_6 буде становити 190 гривень 36 копійок на місяць, які слід стягувати з 16 лютого 2016 року і до закінчення навчання 30 червня 2018 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Судом встановлено, що 14 листопада 2002 року відповідач ОСОБА_3 керував автомобілем КАМАЗ 5320, державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі довіреності, а тому він як володілець джерела підвищеної небезпеки є відповідальним за завдану позивачці шкоду. Крім того, вина відповідача ОСОБА_3 в заподіянні шкоди підтверджена і вироком Чортківськго районного суду від 5 березня 2003 року.
В зв`язку з цим позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 є необґрунтовані і задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про відшкодування витрат на поховання ОСОБА_7 та стягнення моральної шкоди в користь ОСОБА_5 , то в їх задоволенн слід відмовити за безпідставністю, оскільки ці вимоги вже були предметом судового розгляду в кримінальній справі №1-18/2003, що підтверджується вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 березня 2003 року та позовною заявою , яка знаходиться в матеріалах кримінальної справи(а.с.94-96).
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При
цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що стягненню з ОСОБА_3 підлягає стягенення на користь ОСОБА_6 25 000 гривень моральної шкоди, завданої смертю годувальника, при цьому суд виходить з того, що останній були завдані душевні та психічні страждання, вона в малолітньому віці втратила батька і ця втрата є непоправною та відновленню не підлягає.
Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача ОСОБА_3 на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 гривні 20 копійок.
З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 1187, 1200, 1208 Цивільного кодексу України, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 57, 88, 212, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 30 267(тридцять тисяч двісті шістдесять сім) гривень 24 копійки заборгованості з відшкодування шкоди завданої смертю годувальника за період з 14 листопада 2002 року по 16 лютого 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 190 (сто дев"яносто ) гривень 36 копійок щомісячно у рахунок відшкодування шкоди завданої смертю годувальника починаючи з 16 лютого 2016 року і до закінчення навчання 30 червня 2018 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 25 000 (двадцять п"ять тисяч) гривень моральної шкоди завданої смертю годувальника.
В решті позовних вимог ОСОБА_6 відмовити за безпідставністю.
В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поховання ОСОБА_7 відмовити за безпідставністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 551гривню 20 копійок судового збору.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: Л. Й. Квятковська