Справа № 441/576/16 Головуючий у 1 інстанції: Ференц О.І.
Провадження № 22-ц/783/5151/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 01 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Городоцької міської ради Львівської області, третя особа - ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 01 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Вищезгадане рішення через свого представника ОСОБА_3 оскаржив позивач - ОСОБА_4. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що ОСОБА_6 у встановленому законом порядку не оформила своє право власності на спадщину по смерті ОСОБА_7, в зв"язку з чим їй не належить спадкове майно і ОСОБА_5 не могла успадкувати майно за заповітом ОСОБА_6 після її смерті. Вважає, що фактичним власником спадкового майна залишається померла ОСОБА_7. Ствердує, що судом безпідставно не взято до уваги, що вона - ОСОБА_4 хворіє з 2004 року, в зв"язку з чим не могла звернутися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Городоцького районного суду Львівської області від 01 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволенні її позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 була матір'ю ОСОБА_8 (а.с.6).

12.07.1963 року ОСОБА_9 одружилася з ОСОБА_10, в зв"язку чим змінила своє прізвище на ОСОБА_10 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла (а.с.5).

Як встановлено рішенням апеляційного суду Львівської області від 02.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Городоцької міської ради Львівської області, ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10013/039 філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк", Городоцької РДА Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, яке залишено без змін ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.02.2016 року, спадкодавець ОСОБА_7 до дня смерті проживала в одному житловому будинку з матір'ю чоловіка ОСОБА_5 - ОСОБА_6, тому остання на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після своєї матері як спадкоємець першої черги. 17.03.2008 року ОСОБА_6 склала заповіт на все своє майно на ім'я ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 28.04.2009 року, яке набрало законної сили 11.05.2009 року, визнано за ОСОБА_5 право власності на будинковолодіння № 475 по вул.Львівська в м.Городок Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року і успадкувала майно ОСОБА_7.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд виходив з тих обставин, даний позов пред"явлено не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, а також відсутні підстави для визнання поважними причини пропуску ОСОБА_4 строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7

З таким висновком колегія суддів погоджується.

Частиною 2 ст.1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст.1273 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 " Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" звернуто увагу, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки ОСОБА_5 як спадкоємець усього майна ОСОБА_6, яка, в свою чергу, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, така є належним відповідачем у даній справі, так як ОСОБА_4 звернулася до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7.

ОСОБА_4, позивач, звернулася в Городоцьку державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 лише 15.07.2014 року, проте їй було відмовлено в прийнятті такої, оскільки нею пропущено встановлений ст.1270 ЦК України термін прийняття спадщини (а.с.9).

Статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даній справі Городоцька міська рада є неналежним відповідачем, а також, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, а доводи позовної та апеляційної скарги не дають підстав вважати, що нею з поважних причин пропущено строк для прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року і строк для подачі заяви про прийняття спадщини закінчився 03.05.2006 року. Позивачем не доведено, що вона не мала можливості прийняти спадщини в визначений законом строк, і що така можливість у неї з"явилася лише 15.07.2014 року, тобто більше як через сім років після смерті спадкодавця.

Як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі ОСОБА_4 як підставу пропуску подання нею заяви про прийняття спадщини зазначає той факт, що з 2004 року по даний час хворіє гіпертонічною хворобою ІІ ст. ризик 3, дифузним кардіосклерозом, хронічним холециститом та хронічним гастритом (а.с.2), проте, колегія суддів, як і суд першої інстанції вказані причини не може вважати поважними, оскільки смерть матері позивача настала ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто строк для подачі заяви про прийняття спадщини останньої закінчився 03.05.2006 року, а жодними медичними документами у справі не підтверджується факт перебування в цих числах позивача на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні, що б об'єктивно могло перешкодити їй подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Судом вірно звернуто увагу на той факт, що згідно із вищевказаної виписки із медичної карти, ОСОБА_4 лікувалася в період з 12.04.2005 року по 26.04.2005 року, тобто ще до смерті матері, та з 05.10.2006 року по 16.10.2006 року, тобто уже після закінчення строку для прийняття спадщини, встановленого ст.1270 ЦК України.

З врахуванням обставин справи та долучених до неї документів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про пред"явлення позову до неналежного відповідача та відсутності підстав для визнання поважними причин пропуску ОСОБА_4 строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7

Апеляційна скарга ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 правильності висновків суду першої інстанції не спростовує.

Судом першої інстанції вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства, а тому у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 слід відмовити, а рішення Городоцького районного суду Львівської області від 01 липня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 01 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк