Справа № 740/404/15
Провадження № 2/740/651/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретаря Бережняк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приват Банк до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 5125,95 грн. та судових витрат.

В позовній заяві позивач зазначає, що кредитний договір з відповідачем ОСОБА_2 було укладено 13 вересня 2006 року, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 55 855,20 грн. на наступні цілі: купівлю автомобіля у розмірі 44 400 грн. та 11 455,20 грн. на сплату страхових платежів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячні комісії за розрахунково-касове обслуговування в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту. Договором передбачено строк його дії до 12 вересня 2011 року. Порядок та строки погашення кредиту визначені Договором. У рахунок забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за яким боржник та поручитель несуть відповідальність, як солідарні боржники.

Відповідач скористався послугами банку отримавши кошти, але своєчасно не повертає кредит (чергову частину) та не сплачує проценти за договором. Станом на 21.10.2014 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором становила 12 715,89 грн. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 19 серпня 2009 року з відповідачів на користь банку було стягнуто заборгованість, яка станом на 30 квітня 2009 року становила 8019,44 коп.

В подальшому, в письмових поясненнях від 06.06.2016 року, позивач зазначає, що рішення Ніжинського міськрайсуду віж 19.08.2009 р. виконано 26.07.2011 року, а тому відповідачі повинні сплатити відсотки за користування кредитом та комісійну винагороду за період з 01.05.2009 року по 26.07.2011 року у розмірі 4392,20 грн. оскільки кредитний договір в цей період діяв. Зазначена сума складається із: 1857,95 грн. відсотків на поточну заборгованість за кредитом, 136,65 грн. відсотків на прострочену заборгованість за кредитом, 2397,60 грн. комісійна винагорода. В добровільному порядку борг вони не погашають, а тому банк змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, надіславши суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за відсутності свого представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява в якій він позовні вимоги не визнав, просить застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3, якому судова повістка надсилалася за останнім відомим місцем реєстрації, в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з»явились.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Наявність зобов"язань відповідачів перед позивачем підтверджується кредитним договором та договором поруки від 13 вересня 2006 року № CNNNAU00150061 та № CNNNAU00150061/1 /а.с.7-9, 11/. За умовами зазначених договорів позичальник та поручитель брали зобов"язаня повернути суму кредиту, відсотки за користування кредитними коштами, можливі штрафні санкції та інші платежі. Строк повного погашення зобовязань визначений сторонам до 12 вересня 2011 року. Стаття 526 ЦК України передбачає, що взяті зобов"язання повинні виконуватися належним чином.

З довідки Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області вбачається, що 17 жовтня 2006 року ОСОБА_2К звертався до Ніжинського МРВ УМВС із заявою про незаконне заволодіння автомобілем ВАЗ-21112, державний номерний знак НОМЕР_1. За даним фактом порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України. Згідно баз даних ІІ ПС «Армор» вказаний автомобіль перебуває в розшуку з 26 жовтня по теперішній час.

Згідно листа ПАТ «УСК «Гарант-АВТО» від 6 квітня 2015 року зазначено, що 17 квітня 2006 року відбулася подія з автомобілем ВАЗ-21112, державний номерний знак НОМЕР_1, договір страхування від 08 вересня 2006 року №19-3354962. Згідно розпоряджень вигодонабувача «Чернігівське РУ ПриватБанк» страхове відшкодування у розмірі 39 960 грн. було перераховано на транзитний рахунок Чернігівського РУ ПриватБанк двома частинами: 12320 грн. від 27.03.2016 р. та 26640 грн. від 31.10.2007 р.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 серпня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» на погашення боргу 8019,44 грн. та на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення по 125 грн. з кожного та на відшкодування витрат по сплаті держмита по 40 грн.50 коп. з кожного.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Ніжинського МУЮ від 26 липня 2014 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 13 жовтня 2009 року №2-1284 у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.. Рішення суду виконано 26.07.2011 року, що визнає сам позивач.

28 березня 2014 року банком на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було надіслано рекомендовані листи повідомлення про погашення заборгованості за кредитним договором від 13 вересня 2006 року.

У письмовому поясненні представником позивача суму заборгованості зменшено до 4392,20 грн. Ця сума складається із:1857,95 грн. відсотків на поточну заборгованість за кредитом, 136,65 грн. відсотків на прострочену заборгованість за кредитом, 2397,60 грн. комісійна винагорода, за період з 01.05.2009 року по 26.07.2011 року.

Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 УК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає 2 види позовної давностs: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в 1 рік застосовується до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК пере6іг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина перша та п"ята статті 261 ЦК ). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, що кореспондується зі ст.266 ЦК України.

Суд вважає, що початком перебігу строку позовної давності слід вважати час коли було виконано судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто з 26 липня 2011 року. Позивач звернувся до суду 26 січня 2015 року (а.с.1а), тобто зі спливом трьохрічного терміну.

Дотримання строку звернення до суду з позовом є однією із умов для реалізації права на позов. Вона дисциплінує учасників правовідносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб"єктів правовідносин .

В п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», зазначено, що суд при розгляді цивільної справи має застосувувати строк позовної давності, якщо про це заявлено стороною у спорі до ухвалення рішення.

Згідно із ст.267 ЦК України сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, доказів про поважність причини пропуску строку позовної давності суду не надано, а тому суд вважає необхідним відмоввити позивачу в задоволені позовних вимог. Позивач з заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності з наведенням поважності причин його пропуску до суду не звертався.

Оскільки позивачу в задоволенні позову відмовлено повністю, то сплачений судовий збір стягненню і поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», ст.ст.10, 11, 57, 60, 211-215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приват Банк до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Ніжинський міськрайонний суд.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1