печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2016 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Писанець В.А.

при секретарі - Доценку О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про відшкодування моральної шкоди,спростування неправдивої інформації -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень, просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 60900 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 07.02.2012 між ним ти ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір, за яким йому був наданий споживчий кредит в розмірі 2648 грн. для придбання телевізора з річною відсотковою ставкою 0,01%. Щомісячно він виплачував кредит, в розмірі не меншому від розміру щомісячного платежу, який становив 72 грн. на місяць. Починаючи з середини літа 2014 року на його телефонний номер почали надходити дзвінки від людей, які представлялися працівниками ПАТ «Дельта Банк» та вимагали погасити борг. На запитання позивача з чого складається сума боргу ніхто пояснити не міг, але при кожному наступному дзвінку сума цього надуманого боргу зростала. Так як позивач не погоджувався платити незрозумілий борг, то банк почав тиснути на нього шляхом створення негативної суспільної думки. На телефонний номер Паланської Сільської ради почали надходити телефонні дзвінки у яких ПАТ «Дельта Банк» просив переказати позивачу, що він повинен терміново сплатити заборгованість. Після кожного такого дзвінка працівники сільської ради передавали сусідам позивача інформацію про те, що останній повинен терміново сплатити на користь банку борг. Внаслідок чого в сім'ї позивача почали виникати конфлікти з дружиною, що спричиняє йому моральну шкоду, яку він оцінює в 60900 грн.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив задовольнити.

Представники відповідача проти вимог позову заперечував з підстав їх необґрунтованості та просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 07.02.2012 між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 002-23010-070212, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 2648 грн. строком на 37 місяців.

Відповідно до листа Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області від 07.10.2014 на телефон сільської ради неодноразово поступали телефонні дзвінки від ПАТ «Дельта Банк» про те, що ОСОБА_1 заборгував банку значну суму за товарним кредитом, яку в найкоротший термін необхідно погасити. Останній дзвінок був 06.10.2014 з вимогою, щоб позивач погасив суму заборгованості 2300 грн.

Відповідно до листа Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області від 04.06.2015 № 02-11-4/105 23.06.2015 на телефон сільської ради поступив телефонний дзвінок від ПАТ «Дельта Банк» про те, що ОСОБА_1 повинен до четверга погасити суму боргу в розмірі 3200 грн., в разі непогашення потрібно буде погашати суму більше 10000 грн.

12.11.2014 позивач направив ПАТ «Дельта Банк» вимогу про припинення неправомірних дій банку, в якому він просив зупинити тиск на нього.

Листом від 15.12.2014 № 05-2608245 ПАТ «Дельта Банк» повідомив позивачу про те, що станом на 15.12.2014 в нього існує заборгованість за кредитним договором від 07.02.2012 № 002-23010-070212 яка становить 2850,33 грн.

Згідно довідки ПАТ «Дельта Банк» від 16.12.2015 заборгованість позивача по кредитному договору № 002-23010-070212 станом на 16.12.2015 складає 3246,76 грн.

За змістом ч.ч.1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В ході судового розгляду встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» виникли договірні правовідносини, внаслідок невиконання зобов'язання за якими у позивача утворилась заборгованість. Позивачем до суду така заборгованість не оскаржувалась, договір є чинним.

Обов'язковою умовою відшкодування моральної шкоди встановленою законом є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, разом з тим при вирішенні спору по суті судом таким обставин встановлено не було, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3-11, 1, 60, 88, 212-218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про відшкодування моральної шкоди, спростування неправдивої інформації - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києві через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя В.А. Писанець