Провадження № 4-с/344/128/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі судового засідання Устинській Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за скаргою Кредитної спілки «Християнська злагода» про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанови, зобовязання вчинити дії -

В С Т А Н О В И В:

Кредитна спілка «Християнська злагода» (надалі також «Скаржник») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою, в якій просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 05 вересня 2016 року за виконавчим листом №344/12129/2013 про стягнення з ОСОБА_2 в користь кредитної спілки «Християнська злагода» заборгованості в сумі 3 249 273,17 грн.; скасувати Постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 05 вересня 2016 року за виконавчим листом №344/12129/2013 про стягнення з ОСОБА_2 в користь кредитної спілки «Християнська злагода» заборгованості в сумі 3 249 273,17 грн.; задовольнити заяву кредитної спілки «Християнська злагода» про відкриття примусового виконання за виконавчим листом №344/12129/2013 про стягнення з ОСОБА_2 в користь кредитної спілки «Християнська злагода» заборгованості в сумі 3 249 273,17 грн.

Представником Кредитної спілки «Християнська злагода»подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив скаргу задовольнити.

Як вбачається зі змісту скарги Кредитної спілки «Християнська злагода», скаржник покликається на порушення старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УВС ГТУЮ у Львівській області вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, та, зокрема, порушення ст.ст. 19, 20, 25 вказаного закону, у звязку з чим було порушено права Кредитної спілки «Християнська злагода», як сторони виконавчого провадження.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 подано до суду письмові заперечення на скаргу, в якій державний виконавець покликається на те, що при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець діяв відповідно до вимог чинного законодавства України про виконавче провадження, яким встановлено імперативний порядок відкриття виконавчого провадження за обставин, які виникли між сторонами.

Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в скарзі доводи скаржника, викладені в письмових запереченнях на скаргу пояснення державного виконавця, Судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження).

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частинами 1-3 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Як встановлено Судом, 23 серпня 2016 року представник Кредитної спілки «Християнська злагода» звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень УВС ГУЮ в Львівській області із заявою про прийняття до примусового виконання Виконавчого листа №344/12129/2013, виданого 07 квітня 2014 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 в користь кредитної спілки «Християнська злагода» заборгованості в сумі 3 249 273,17 грн.

У вказаній заяві представником заявника було зазначено про те, що ОСОБА_2 працює в м. Львів, Личаківський район, вул. Некрасова, будинок 8, кім. 32 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Крім того, в якості додатків до заяви про відкриття виконавчого провадження заявником було надано копію Постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Івано-Франківській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 17 серпня 2016 року.

Згідно з частинами 1,2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження визначено статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом (частини 1,2 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 05 вересня 2016 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №344/12129/2013, виданого 07 квітня 2014 року Івано-Франківським міським судом про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ляхович В.В. на користь кредитної спілки «Християнська злагода» заборгованості в сумі 3 249 273,17 грн.

Як зазначено в мотивувальній частині даної постанови, підставою для відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження став висновок державного виконавця про те, що виконавчий документ слід предявляти до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання боржника для звернення стягнення в першу чергу на кошти боржника, інше майно (пункт 4 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вважаючи таку постанову незаконною, представник Кредитної спілки «Християнська злагода» звернувся до суду з даною скаргою.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання щодо місця виконання рішення.

Так, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу (частина 1 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу (частина 5 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частин 1-2 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем (частина 5 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 1,2 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що системний аналіз положення частини 1 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» щодо права стягувача на вибір місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, та положення частини 2 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що у спірних правовідносинах у державного виконавця були відсутні правові підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження та неприйнятті виконавчого документа до виконання, оскільки разом із заявою про відкриття виконавчого провадження стягувачем було надано докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 працевлаштований у м. Львів, а тому із його заробітної плати можуть здійснюватися відповідні відрахування (в порядку та у розмірі, визначених статтями 69-70 Закону України «Про виконавче провадження») на виконання рішення суду, яке набрало законної сили та підлягає обовязковому виконанню.

Суд звертає увагу на обґрунтованість посилання державного виконавця в письмових запереченнях на скаргу на положення частини 5 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження», однак положення даної норми не спростовує права стягувача самостійно звернутися до органу державної виконавчої служби за місцем роботи боржника із заявою про відкриття виконавчого провадження та, в тому числі, за умови відсутності у боржника грошових коштів чи іншого майна, на яке можливо звернути стягнення з метою виконання рішення суду.

За таких обставин, враховуючи все вищевикладене в сукупності, Суд дійшов висновку, що Постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 05 вересня 2016 року за виконавчим листом №344/12129/2013 про стягнення з ОСОБА_2 в користь кредитної спілки «Християнська злагода» заборгованості в сумі 3 249 273,17 грн., - підлягає скасуванню.

В задоволенні вимоги скарги про визнання протиправними дій державного виконавця слід відмовити, оскільки результатом відповідних дій державного виконавця стало прийняття оскаржуваної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, яка за висновком суду підлягає скасуванню.

Крім того, задоволення вимоги про скасування оскаржуваної постанови Суд вважає належним та повним способом захисту порушеного права Кредитної спілки «Християнська злагода».

Враховуючи вищезазначене, Суд знаходить підстави для зобовязання державного виконавця відділу примусового виконання рішень УВС ГТУЮ у Львівській області прийняти рішення щодо відкриття виконавчого провадження за заявою Кредитної спілки «Християнська злагода» від 23 серпня 2016 року за виконавчим листом №344/12129/2013, виданим 07 квітня 2014 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Християнська злагода» заборгованості в сумі 3 249 273,17 грн.

Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку, що скаргу Кредитної спілки «Християнська злагода» слід задовольнити частково.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 11, 19, 20, 25, 26, 52, 68-70 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись вимогами ст. ст. 209-210, 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Скаргу Кредитної спілки «Християнська злагода» про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанови, зобовязання вчинити дії, задовольнити частково.

2. Скасувати Постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 05 вересня 2016 року за виконавчим листом №344/12129/2013, виданим 07 квітня 2014 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Християнська злагода» заборгованості в сумі 3 249 273,17 грн.

3. Зобовязати державного виконавця відділу примусового виконання рішень УВС ГТУЮ у Львівській області прийняти рішення щодо відкриття виконавчого провадження за заявою Кредитної спілки «Християнська злагода» від 23 серпня 2016 року за виконавчим листом №344/12129/2013, виданим 07 квітня 2014 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Християнська злагода» заборгованості в сумі 3 249 273,17 грн.

4. В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Домбровська Г.В.