Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/994/16 Головуючий у 1 інстанції: Ліхтанська Н.П.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.,

за участю секретаря: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору відступлення прав вимог, -

ВСТАНОВИЛА:

24 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги.

Посилався на те, що 21 листопада 2006 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту на суму 42 000 000 швейцарських франків.

В забезпечення виконання умов кредитного договору, 21 листопада 2006 року між ним, «УкрСиббанк», ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки №0/3.

05 листопада 2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченком В.М. було посвідчено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 0/3 від 21 листопада 2006 року, який, на думку ОСОБА_4, слід визнати недійсним.

До позовної заяви було додано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_4 просив накласти заборону на вчинення з боку ОСОБА_3 будь-яких дій відносно спірного майна та зупинити звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2015 року заяву про забезпечення позову було задоволено частково. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на нежитлову будівлю, розташовану у будинку АДРЕСА_1.

08 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2015 року. Посилалася на те, що суд безпідставно наклав арешт на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 як на майно, власником якого являється ОСОБА_4 Між тим, ? частка торгово-готельного комплексу, розташованого у будинку АДРЕСА_1, належить їй на праві приватної власності. Крім того, суд не мав права задовольняти заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, оскільки його вимоги не відповідають положенням статей 151-153 ЦПК України.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2015 року скасовано арешт, накладений ухвалю Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2015 року на нерухоме майно, а саме: на ? частину нежитлової будівлі АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, допущені порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2015 року в частині часткового задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2015 року. Скасувати арешт нерухомого майна - нежитлової прибудови АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4

У судове засіданні апеляційного суду Запорізької області учасники процесу не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 звернувся з заявою про відкладення розгляду справи по причині його зайнятості у іншому суді. ОСОБА_4 про причини неявки суд не повідомив.

У статті 303-1 ЦПК України зазначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 відкрито 05 лютого 2016 року.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Справа призначалася до розгляду на 09 березня 2016 року, за клопотанням ОСОБА_4, через його участь у цивільній справі у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області, була відкладена ( а. с. 30-45,50-57 ).

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_4, його представник ОСОБА_6 вдруге не з'явилися.

У частині 2 статті 305 ЦПК України зазначено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові

З урахуванням викладеного, з метою додержання вимог статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, враховуючи конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а процесуальні перешкоди для розгляду справи у даному судовому засіданні за наявними матеріалами відсутні.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

У частині 1 статті 151 ЦПК України зазначено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Одним із видів забезпечення позову є накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб ( пункт 1 частини 1 статі 152 ЦПК України ).

У пунктах 3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що згідно з пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України саме позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 24 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги.

Посилався на те, що 21 листопада 2006 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту на суму 42 000 000 швейцарських франків.

В забезпечення виконання умов кредитного договору, 21 листопада 2006 року між ним, «УкрСиббанк», ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки №0/3.

05 листопада 2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченком В.М. було посвідчено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 0/3 від 21 листопада 2006 року, який, на думку ОСОБА_4, слід визнати недійсним ( а. с. 1-2 ).

До позовної заяви було додано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_4 просив накласти заборону на вчинення з боку ОСОБА_3 будь-яких дій відносно нерухомого майна та зупинити звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2015 року у даній справі відкрито провадження ( а. с. 33 ).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2015 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову було задоволено частково. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на нежитлову будівлю, розташовану у будинку АДРЕСА_1 ( а. с. 34 ).

Відповідно до положень частин 3,4 статті 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування.

08 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2015 року ( а. с. 3-4 ).

Частиною 5 статті 154 ЦПК України передбачено, що питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

З наявних матеріалів вбачається, що суд порушив порядок вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, встановлений частиною 5 статті 154 ЦПК України, оскільки заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову розглянув без виклику осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин колегія суддів вважає оскаржену ухвалу такою, що підлягає скасуванню на підставі положень пункту 3 частини 1 статті 312 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 грудня 2015 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає..

Головуючий:

Судді: