Категорія: 50 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів - Подолюка В. А., Киці С. І.,

секретар с/з - Вергун Т. С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з 31 жовтня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син, 05 вересня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Також позивач вказує, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не працює та повинна нести витрати на утримання дитини та житло, в якому вони з дитиною проживають. Оскільки доходи відповідача носять мінливий характер, позивач просила суд стягувати з відповідача в її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також просила стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення сином трирічного віку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Постановлено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 13.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановлено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 13.09.2016 року і до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині стягнення аліментів на утримання дружини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові з підстав неповноти з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, просили скаргу задовольнити, позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала та просила її відхилити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дружини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові з наступних підстав.

У зв'язку з тим, що апеляційна скарга подана на рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дружини, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не робить висновків що неоскарженої частини рішення про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ні в мотивувальній, ні в регулятивній частині судового рішення.

Як убачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2014 року (а.с.8/зворот). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.09.2016 року шлюб між ними розірвано. Вказане не заперечується сторонами по справі.

Позивач та відповідач є батьками малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 30 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області (а.с.3).

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідач не заперечує того, що їхній малолітній син проживає разом з позивачкою.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не працює і потребує матеріальну допомогу, а працездатний відповідач в змозі надавати таку матеріальну допомогу.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з порушенням вимог закону.

Так, із поданих до суду першої інстанції письмових заперечень на позовну заяву відповідач зазначав, що він працює сторожем в СП «Дубліта», отримує заробітну плату в розмірі 1450 грн. та добровільно надає позивачу матеріальну допомогу.

Суд першої інстанції на зазначені заперечення увагу не звернув, не з'ясував, чи дійсно відповідач працює і отримує заробітну плату, а виходив з того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому визначив аліменти у твердій грошовій сумі.

В суд апеляційної інстанції відповідачем подано довідку № 23 від 06.10.2016 року спільного Українсько-Литовського підприємства «Дубліта» з якої вбачається, що ОСОБА_3 працює сторожем на підприємстві з 01 вересня 2016 року, його заробітна плата за вересень місяць 2016 року становить 1450,00 грн.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід і може надавати таку матеріальну допомогу не відповідають встановленим обставинам справи.

У відповідності із роз'ясненнями Пленуму Верховного суду України, що містяться у п. 17 Постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Рішенням суду в частині задоволення позову про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини постановлено стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 600 грн. щомісячно.

З врахуванням того, що відповідач працює і отримує заробітну плату в розмірі 1450,00 грн. щомісячно, після сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 600 грн. дохід платника аліментів буде складати 850 грн.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач, як працездатна особа, спроможний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому позивач в судовому засіданні не довела, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дружини підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2016 року в даній справі в частині задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дружини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: