Справа № 204/5245/14-ц
Провадження № 2/204/14/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивача за первісним позовом

та відповідача за другим позовом ОСОБА_1

за участю його представника ОСОБА_2

за участю відповідачів за первісним позовом

та позивачів за другим позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю представника ОСОБА_3 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, третя особа: Комунальне підприємство «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради про вселення та зміну договору найму житлового приміщення та за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: Комунальне підприємство «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, в якій просив вселити його в квартиру АДРЕСА_1; змінити договір найму квартири АДРЕСА_1, виділивши йому в користування кімнату житловою площею 8,8 кв.м., ОСОБА_6 кімнату житловою площею 13,4 кв.м., ОСОБА_3 кімнату житловою площею 11,8 кв.м., ОСОБА_4 кімнату житловою площею 9,8 кв.м., ванну, вбиральню, кухню коридор, підсобні приміщення залишити в загальному користуванні; та зобовязати виконавчий комітет Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради укласти з ним окремий договір найму житлового приміщення та відкрити на його імя окремий особистий рахунок на кімнату житловою площею 8,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 23 лютого 1989 року його сімї, яка на той час складалася з його батьків та нього самого, була видана в користування спірна квартира. Пізніше, у вказаній квартирі, були зареєстровані його дружина та дочка - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. 07 березня 2004 року померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_7, і в квартирі залишилися проживати він, його батько, дружина та дочка. Основним квартиронаймачем є ОСОБА_6. Позивач разом з батьком не тільки проживають окремо від його дружини та дочки, але ще він веде окреме господарство, сплачує квартплату та комунальні послуги. Деякий час позивач не проживав у спірній квартирі, у звязку з чим його дружина та дочка скориставшись ситуацією перестали впускати його в квартиру, а ключі від квартири в нього відсутні. За даним фактом позивач звертався до відповідних слідчих органів, де йому запропонували звернутися до суду.

В лютому 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, в якій просили визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 8 в будинку № 42 по вул. Красночечелівській в м. Дніпропетровську, та стягнути з нього на їхню користь витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали на те, що відповідач, ще з 1997 року, після того як було розірвано шлюб між ним та ОСОБА_3, почав проживати з іншою жінкою за іншою адресою, і з цього часу у спірній квартирі не проживає, свої особисті речі відповідач із спірної квартири забрав, однак з реєстраційного обліку не знявся. На сьогодні у спірній квартирі проживають позивачі - ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4. У зв'язку з тим, що квартира є старою, позивачі самостійно дбають про квартиру, роблять ремонт, обслуговують сантехніку та виконують всі обов'язки що витікають з договору найму житлового приміщення. Оскільки на даний час відповідач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою та проживає разом з нею за іншою адресою, однак до цього часу досі зареєстрований у спірній квартирі, особистих речей відповідача у спірній квартирі не має, тому рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, необхідне для зняття його з реєстрації.

Ухвалою суду справа № 204/5245/2014-ц (провадження № 2/204/162/2016 р.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, третя особа: Комунальне підприємство «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради про вселення та зміну договору найму житлового приміщення та справа № 204/1141/2016-ц (провадження № 2/204/929/2016 р.) за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: Комунальне підприємство «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - були обєднати в одне провадження та даній обєднаній справі був призначений єдиний унікальний номер справи - 204/5245/2014-ц (провадження № 2/204/162/2016 р.).

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідача за другим позовом ОСОБА_1 і його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги по первісному позову та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 просили відмовити.

Відповідачі за первісним позовом та позивачі за другим позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісної позовної заяви ОСОБА_1 та просили відмовити йому в повному обсязі. Свої позовні вимоги за другим позовом просили задовольнити в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в їхній позовній заяві.

ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі через важкий стан здоровя та просив задовольнити його позовні вимоги.

Представник виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради ОСОБА_8 в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі.

Представник Комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом задоволенню не підлягають, а позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за другим позовом підлягають задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні було встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів № 95/8 від 23.02.1989 року, було змінено умови договору найму жилого приміщення на 4-х кімнатну квартиру № 8, житловою площею 39,9 кв.м. по вул. Красночечелівська, буд. 42, з померлої матері ОСОБА_9 на її доньку ОСОБА_7, склад сімї 2 людини, в тому числі - чоловік ОСОБА_6 (а.с.9).

24 лютого 1989 року у вищезазначеній квартирі був зареєстрований син ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - ОСОБА_1.

12 квітня 1991 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 був зареєстрований шлюб (а.с.165), після укладення якого остання була також зареєстрована у вказаній квартирі. У 2007 році в даній квартирі була зареєстрована дочка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

26 листопада 1997 році шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу ОСОБА_11 1-КИ № 193354, виданим 09.07.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 483 (а.с.166).

07 березня 2004 року ОСОБА_7 померла.

Вищевказана обставина визнавалася та не заперечувалася сторонами у справі, а тому, ці обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно довідки про склад сімї та місце реєстрації № 129 від 30 січня 2014 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.13).

У звязку з вищевказаним, ОСОБА_1 звернувся до суду та просив вселити його в квартиру АДРЕСА_1; змінити договір найму квартири АДРЕСА_1, виділивши йому в користування кімнату житловою площею 8,8 кв.м., ОСОБА_6 кімнату житловою площею 13,4 кв.м., ОСОБА_3 кімнату житловою площею 11,8 кв.м., ОСОБА_4 кімнату житловою площею 9,8 кв.м., ванну, вбиральню, кухню коридор, підсобні приміщення залишити в загальному користуванні; та зобовязати виконавчий комітет Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради укласти з ним окремий договір найму житлового приміщення та відкрити на його імя окремий особистий рахунок на кімнату житловою площею 8,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1. При цьому, вказав, що він не проживав в спірній квартирі, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 чинять йому в цьому перешкоди.

В свою чергу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснили, що після розлучення з дружиною ОСОБА_1 став проживати за іншою адресою з новою дружиною. До смерті матері він приходив до квартири, але дуже рідко, щоб навідати її. Міг залишитися на день-два. Комунальні послуги він не оплачував. У 2012 році позивачі змінили двері, ключі від квартири відповідачу не надавали. У грудні 2013 року він прийшов до квартири та викликав міліцію. Під час його появи в квартирі, між ними, а також між ним та його батьком ОСОБА_6, неодноразово виникали сварки, які часто переростали в побиття.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сам ОСОБА_1 підтвердив той факт, що після розірвання шлюбу, в квартирі АДРЕСА_2 він постійно не проживав. Приходив оскільки там знаходились його речі, але рідко. У червні 2013 року він офіційно одружився та проживав разом з сімєю на орендованих квартирах. У грудні 2013 року прийшовши до квартири, побачив, що замінені двері, тому до квартири потрапити не зміг, у звязку з чим він звертався до відповідних слідчих органів, де йому запропонували звернутися до суду.

Тобто, факт не проживання ОСОБА_1 у спірній квартирі більше шести місяців, до заміни дверей позивачами у 2012 році, коли у нього був вільний доступ до даної квартири, підтверджено у судовому засіданні сторонами по справі. Таким чином, ОСОБА_1 втратив право користування спірною квартирою ще до заміни в ній замків.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 179 ЦПК України, для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Так, факт не проживання ОСОБА_1 у спірній квартирі більше шести місяців підтверджується актами від 08 липня 2013 року та 18 серпня 2014 року, складених у складі сусідів ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які (акти) затверджені директором Комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради (а.с.34-35), в яких зазначено, що ОСОБА_1 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з жовтня 2010 року.

Крім того, вищевказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_14, які є сусідами по спірній квартирі, і які вказали, що ОСОБА_1 більше пяти років у спірній квартирі не проживає. Мешканці цієї квартири замінили двері у квартирі, оскільки ті були вже старими і потребували ремонту.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до п. 10 у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 створив нову сімю, з якою (сімєю) проживає за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою № 175953 від 14.06.2016 року, виданою ОСОБА_6 квартального комітету № 17 АНД району в м. Дніпропетровську ОСОБА_11, згідно якої (довідки) ОСОБА_1 з 2004 року проживає за вказаною адресою без реєстрації. Також, у довідці вказано, що вона складена на підставі підтвердження сусідки ОСОБА_16, яке (підтвердження) також затверджене ОСОБА_6 квартального комітету № 17 АНД району в м. Дніпропетровську ОСОБА_11 та надане суду.

У звязку з вищевказаним, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно протягом тривалого часу, з власної ініціативи, не проживає у спірній квартирі, нею не користується та комунальні платежі не сплачує, що підтверджується численними квитанціями по сплаті комунальних послуг, в яких платником вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.170-179).

Згідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 і визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 8 в будинку № 42 по вул. Красночечелівській в м. Дніпропетровську.

Позовні же вимоги ОСОБА_1, з вищевказаних підстав, задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 слідує стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 103, 104 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 179, 209, 212-215, 360-7 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, третя особа: Комунальне підприємство «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради про вселення та зміну договору найму житлового приміщення - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: Комунальне підприємство «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 8 в будинку № 42 по вул. Красночечелівській в м. Дніпропетровську.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова