14 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КузнєцоваВ.О., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2014 року,
в с т а н о в и л а:
У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 27 квітня 2012 року приблизно о 04 год. 15 хв. по вул. Донецьке шосе, 160 в м. Дніпропетровську з вини водія транспортного засобу БМВ 520, державний номерний знак
НОМЕР_2, сталася ДТП, в результаті якої автомобілю ТАТА, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить позивачу на праві власності, були завдані механічні пошкодження. На момент ДТП за кермом автомобіля
БМВ 520, державний номерний знак НОМЕР_2, знаходився ОСОБА_6, якого постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від
09 липня 2012 року визнано винним у скоєнні ДТП.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив стягнути з ОСОБА_6 завданий майновий збиток в розмірі 9 900 грн, вартість проведеного експертного дослідження у розмірі 500 грн та судовий збір.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від

14 січня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від

10 листопада 2014 року рішення Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 14 січня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 9 900 грн та вартість проведеного експертного дослідження в розмірі 500 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2014 року та залишити в силі рішення Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 14 січня 2014 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних, суд першої інстанції виходив із того, що на підтвердження своїх вимог щодо стягнення з відповідача

9 900 грн фактичних затрат, позивачем було надано лише копії рахунків-фактур № СФ-0000019 від 10 вересня 2012 року, № СФ-0000019 від

10 вересня 2012 року та копія акту № ОУ-19-20 здачі-прийняття робіт від

17 вересня 2012 року, тоді як згідно висновку № ZU030512 експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення майнової шкоди у зв'язку з аварійним пошкодженням, спричиненим автомобілю ТАТА, державний номерний знак НОМЕР_1, розмір майнового збитку становить 9 692 грн

88 коп., що ставить під сумнів правильність, безспірність та достовірність витраченої та заявленої позивачем суми на ремонт автомобіля.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27 квітня 2012 року приблизно о 04 год. 15 хв. по вул. Донецьке шосе, 160 в м. Дніпропетровську сталася ДТП за участю транспортного засобу БМВ 520, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 та транспортного засобу ТАТА, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4 на праві власності. В результаті ДТП автомобілю ТАТА, державний номерний знак НОМЕР_1, були завдані механічні пошкодження. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2012 року ОСОБА_6 визнаний винним у ДТП через порушення останнім п. п. 2.10, 10.1 Правил дорожнього руху України. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з абз. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно розʼяснень викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведне, суд апеляційної інстанції встановив, що

ОСОБА_4 фактично витратив у вересні 2012 року на відновлювані роботи пошкодженого транспортного засобу ТАТА, державний номерний знак

НОМЕР_1, кошти в розмірі 9 900 грн, замінивши деталі, зазначені у висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 17 травня

2012 року № ZU030512 щодо визначення вартості майнової шкоди у зв'язку з аварійними пошкодженнями, а тому суд апеляційної дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2014 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова