АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3302/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1909/К/16 ОСОБА_1
Категорія - 26 (І) Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Ба рильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар - Чубіна А.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника відповідача Публічного акціонерного товриства "Арселор Міттал Кривий Ріг"- Терещенко Ольги Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товриства "Арселор Міттал Кривий Ріг" на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товриства "Арселор Міттал Кривий Ріг" ( надалі - ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг" ) про відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю батька, у зв'язку з виконанням ним трудових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання трудових обов'язків у Мартеновському цеху на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від нещасного випадку загинув його батько ОСОБА_8 У зв'язку із загибеллю батька, позивач переносить моральні страждання від втрати рідної та близької людини, він залишився без батьківської любові та підтримки, а тому просив суд стягнути на його користь з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 270000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ"Арселор Міттал Кривий Ріг" на його користь у відшкодування моральної шкоди 100000 грн.

Стягнуто з ПАТ"Арселор Міттал Кривий Ріг" на користь держави судові витрати у розмірі 1000 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ"Арселор Міттал Кривий Ріг" посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, на думку апелянта, суд дійшов безпідставного висновку про наявність вини підприємства у нещасному випадку, який стався із батьком позивача.

Представник відповідача вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди є завищеним та не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Судом не враховано, що з підприємства стягнуто у відшкодування моральної шкоди дружині загиблого 90000 грн., а також підприємством добровільно виділено 10000 грн. на його поховання, та 30000 грн. - у відшкодування моральної шкоди у зв'язку із втратою годувальника.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду, як законне та обгрнутоване, на його думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задовлення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_8 пропрацював вогнетривником 5 розряду у мартенівському цеху ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг». Під час виконання посадових обов'язків 17.09.2014 р. із ним стався нещасний випадок. В результаті отриманих ушкоджень здоров'ю ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно Акту про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом № 29 від 22 жовтня 2014 року в пункті 7 причиною нещасного випадку, який стався 17 вересня 2014 року із ОСОБА_8 визначено недосконалість технологічного процессу сталеплавіння. У пункті 10 зазначено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.( а.с.7-16).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть від 18.09.2014 р. Серія № НОМЕР_1, ОСОБА_8 загинув від численних опіків у віці 46 років ( а.с.17,18).

Позивач ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с. 55).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 посилався на те, що у зв'язку зі смертю батька,який загинув від нещасного випадку на виробництві, йому спричинено моральну шкоду, яку має компенсувати відповідач, який не забезпечив його батьку безпечних умов праці.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку із трагичною смертю його батька ОСОБА_8, яка сталася із ним під час виконання посадових обов'язків у Мартенівському цеху на підприємстві відповідача через недосконалість технологічного процесу, позивачу була завдана моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи. Відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

У зазначеній нормі поняття «діти» вжито в розумінні кровної спорідненості з померлим, оскільки особа не набуває особливого правового статусу, пов'язаного з її неповноліттям, а в числі найближчих до померлого осіб отримує право на відшкодування моральної шкоди, яке не пов'язане із віком особи.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними в дію у різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коди були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Зазначеним висновок був викладений Постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-208цс14 та від 02 вересня 2015 року у справі №6-576цс15, та в силу положень ст. 214, 360-7 ЦПК України підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

З огляду на вищезазначене та враховуючи, що актом розслідування нещасного випадку, затвердженого 22 жовтня 2014 року встановлено, що ОСОБА_8 отримав 17 вересня 2014 року опіки під час виконання посадових обов'язків в результаті недосконалості технологічного процесу, які стали причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку із незабезпеченням ОСОБА_8 безпечних та нешкідливих умов праці, колегія суддів погоджуються з правильним висновком суду першої інстанції про те, що відповідач ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві, як сину померлого, у зв'язку чим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог .

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку зі смертю батька внаслідок нещасного випадку на виробництві виникло в результаті незабезпечення ОСОБА_8 відповідачем безпечних умов праці, встановлений в судовому засіданні.

Так, позивач втратив рідну та близьку людину, яку він любив і поважав. Втрата близької людини, вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для нього опорою, моральною та матеріальною підтримкою, він змушений переносити нервові потрясіння та душевні страждання.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції в повному обсязі врахував роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 100000 грн., у зв'язку з чим не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань сина потерпілого, характер психологічної травми, яку він отримав у зв'язку зі смертю батька від нещасного випадку та неможливість повернути до життя найріднішу людину, а також наявність винних дій , стосовно незабезпечення безпечних умов праці зі сторонни відповідача , що спричинило виникненні нещасного випадку, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, вважає необхідним рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст.308 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товриства "Арселор Міттал Кривий Ріг" відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

В.П. Зубакова