Справа № 189/1309/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.12.2016 року Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Лукінової К.С.

при секретарі Копиця С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишнівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, треті особи: Державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Вишнівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, треті особи: Державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві він посилався на те, що 21 грудня 2015 року померла ОСОБА_3. Після її смерті залишилась земельна ділянка, загальною площею 6,4100 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Вишнівської сільської ради, Покровського району, Дніпропетровської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю IV-ДП №082015 від 26.03.2003 року. 08.12.2005 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку площею 6,4100 га, розташовану на території Вишнівської сільської ради Державний акт на право приватної власності на землю ІV-ДП №082015 від 26.03.2003 року грошові вклади в Ощадбанку №3012/06 за рахунками №91551/726 №6003 заповідаю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Таким чином згідно даного заповіту позивач є єдиним спадкоємцем зазначеної земельної ділянки та вкладу, що належало ОСОБА_3. Оскільки позивач проживав окремо від своєї мами і не здогадувався про існування заповіту, а дізнався тільки з листа який отримав 27 серпня 2016 року від державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в якому було зазначено, що при перевірці у Спадковому реєстрі було виявлено, що померла склала заповіт на свого сина ОСОБА_1 на земельну ділянку пл. 6,4100 га, який було посвідчено секретарем Вишнівської сільської ради 08.12.2005 року за реєстровим №101. Як тільки позивач дізнався про існування заповіту щодо заповідання на нього земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та вкладу, що належала померлій, одразу звернувся до нотаріальної контори та подав заяву про прийняття спадщини від померлої. Маючи намір прийняти спадщину, позивач ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріусу Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Проте, у прийнятті заяви позивачу було відмовлено в звязку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. При цьому ОСОБА_1 було розяснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Однак, вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин оскільки позивач проживав окремо від своєї мами і не здогадувався про існування заповіту, а дізнався тільки з листа який отримав 27 серпня 2016 року від державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в якому було зазначено, що при перевірці у Спадковому реєстрі було виявлено, що померла склала заповіт на свого сина ОСОБА_1 на земельну ділянку пл.. 6,41.00 га, який було посвідчено секретарем Вишнівської сільської ради 08.12.2005 року за реєстровим № 101.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та пояснив суду, що він вчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, так як думав, що йому нічого не належить після смерті матері, а все майно перейшло до брата ОСОБА_2, так як він проживав з матір'ю на момент її смерті. Про існування заповіту він дізнався з листа нотаріуса. До того часу поки не отримав лист від нотаріуса, про існування заповіту, яким йому померла заповіла майно не знав.

Справу розглянуто, у відсутності відповідача ОСОБА_4 сільської ради та третіх осіб Державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, ОСОБА_2 Відповідач та третя особа - Державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, проти позову не заперечують. Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився про час та день розгляду справи в суді був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши сторони, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №664431 від 22.12.2015 року, ОСОБА_3 померла 21.12.2015 року (а.с.6).

Згідно копії заповіту посвідченого секретарем виконкому Вишнівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на випадок свої смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку площею 6,410 га розташовану на території Вишнівської сільської ради Державний акт на право приватної власності на землю ІУ-ДП №082015 від 26.03.2003 року, грошові вклади в Ощадбанку №3012/06 за рахунками №91551/726, №6003 заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 7)

Згідно листа Покровської державної нотаріальної контори від 19.08.2016 року №1229/02-14 ОСОБА_1 було повідомлено, що при перевірці у Спадковому реєстрі було виявлено, що померла ОСОБА_3 склала заповіт на свого сина ОСОБА_1 на земельну ділянку пл. 6,4100 га, який було посвідчено секретарем Вишнівської сільської ради 08.12.2005 року за реєстровим №101.(а.с.9).

Згідно постанови державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.08.2016 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно ОСОБА_3, померлої 21.12.2015 року, у звязку з неприйняттям ним спадщини у встановлений законом строк (а.с.8).

Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Згідно роз'ясненням, даним в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику в справах про спадкування" вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними є такі причини пропуску строку: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Таким чином, суд вважає, що само по собі незнання про існування заповіту без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин, доказів поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини суду не надано.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 88, 60, 11, 209-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вишнівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, треті особи: Державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 10 днів до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя К.С. Лукінова