У Х В А Л А

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Добробут» про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Добробут» про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг, 3 % річних від простроченої суми та інфляційних втрат,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Добробут» (далі - ТОВ фірма «Добробут») на користь ОСОБА_4 8 млн грн заборгованості за договором про надання юридичних послуг, 1 млн 480 тис. 767 грн 12 коп. - 3% річних, 8 млн 904 тис. грн інфляційних втрат та 1 тис. 827 грн у рахунок повернення суми судового збору, а всього 18 млн 386 тис. 594 грн 12 коп.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року виправлено у резолютивній частині судового рішення від 1 грудня 2015 року описку щодо розміру інфляційних втрат з 8 млн 904 тис. грн на 8 млн 736 тис. грн, 3% річних з 1 млн 480 тис. 767 грн 12 коп. на 1 млн 516 тис. 931 грн 51 коп. та всього підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 18 млн 252 тис. 931 грн 51 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року касаційну скаргу ТОВ фірма «Добробут» відхилено, рішення Апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2015 року залишено в силі.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року ТОВ фірма «Добробут» порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень суду апеляційної та касаційної інстанцій та залишення в силі рішення суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом четвертим частини 1 статті 355 ЦПК України, - невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ТОВ фірма «Добробут» посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

ТОВ фірма «Добробут» указує на те, що правові висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не відповідають висновку викладеному в постанові Верховного Суду України, а саме постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не є судовим рішенням, на яке слід посилатись на підтвердження підстави для подання заяви, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України.

При цьому під постановою Верховного Суду України в контексті пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України слід розуміти судове рішення, ухвалене в конкретній справі, і яке містить висновок щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За таких обставин, які не свідчать про невідповідність рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Добробут» про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг, 3 % річних від простроченої суми та інфляційних втрат до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук