пр. № 2/759/882/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення,

В С Т А Н О В И В:

09.10.2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося з позовом про звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб VW, модель Passat В7, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб. см., рік випуску 2013, згідно договору застави №50011478 від 30.12.2013 року, шляхом реалізації на торгах, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором №50011478 від 25.12.2013 року у розмірі 405 809,52 грн., солідарне стягнення судових витрат.

12.05.2016 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1, в тому числі трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, та однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2, в межах суми позовних вимог, що становить 405 809,52 грн. В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що вимоги позивача жодним чином не захищені, відповідачі ухилятимуться від виконання зобов'язань за кредитним договором, рішення суду не виконуватимуть. Заяву передано судді 17.05.2016 року.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 1, ч. 3 ст. 151 ЦПК України). Позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України). Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст. 153 ЦПК України).

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви (п. 7 постанови).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заявник просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача, зокрема, трикімнатну квартиру, загальною вартістю 494 100,00 грн. та однокімнатну квартиру, вартістю 118 104 грн. Проте, в порушення вказаних процесуальних норм та роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявник не зазначає, а судом встановлено відсутність об'єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. Заявлений спосіб забезпечення позову жодним чином не може сприяти в майбутньому виконанню можливого рішення суду та не стосується предмету спору, що виключає можливість вжиття такого заходу забезпечення позову. Позовні вимоги заявника стосуються звернення стягнення на транспортний засіб, а накласти арешт позивач просить на нерухоме майно, ціна позову складає 405 809,52 грн., заявник просить накласти арешт на нерухоме майно, ціна якого значно перевищує суму ціни позову, що є неспівмірним із заявленими вимогами. Заява про забезпечення позову вмотивована припущеннями та побоюваннями щодо невиконання рішення суду в разі задоволення позову. Вимоги заяви не підтверджені належними доказами, що свідчили б про обґрунтованість тверджень заявника, а тому заява є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151- 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ