АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №645/713/16-ц Головуючий І інстанції Шарко О.П.
Провадження №22ц/790/3676/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

іменем України

14 червня 2016р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Довгаль А.П.,

при секретарі - Брулевич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и л а:

В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, 3-тя особа 12-та Харківська державна нотаріальна контора головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просив суд про визнання за ним права власності на 1/2 частину АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 30 серпня 1996 року реєстраційний № 8-96- 78310, виданий Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, яка є його двоюрідною бабусею та її чоловіку ОСОБА_3

По незрозумілим причинам, вищевказана квартира була приватизована на дівоче ім'я ОСОБА_4, хоча вона на той час вже була заміжня та мала прізвище свого чоловіка ОСОБА_3. За життя бабуся позивача, ОСОБА_5, залишила заповіт на його ім'я, згідно якого він успадковує все її майно.

03 травня 2014 року ОСОБА_5 померла, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини спірної АДРЕСА_2.

27 травня 2014 року згідно його заяви було заведено спадкову справа №56127733, однак через розбіжність в прізвищі спадкодавця, - «Дулькіна» та відсутність оригіналу правовстановлюючого документ на ім'я «Ольховської», нотаріусом було роз'яснено, що в даному випадку йому потрібно звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, відповідач ОСОБА_3 надав письмову заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі.

Представник 3-ої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю вимог.

Рішення районного суду ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку.

Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким позов задовольнити.

ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції надав письмову заяву про визнання апеляційної скарги та її розгляд за його відсутності.

Інші особи, що брали участь у справі рішення суду не оскаржили.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вбачається з матеріалів справи сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.83-84). Проте, в судове засідання сторони не зявились.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У порушення ст. ст. 213, 214ЦПК України та розяснень, викладених у пп. 8, 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі суд не встановив обставини, що мають значення у справі, їх юридичну оцінку та не дав оцінки всім доказам у справі, наданих сторонами на підтвердження вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 3 травня 2014року померла ОСОБА_5, (а.с.7), яка за життя залишила заповіт на все свої майно, на імя позивача по справі ОСОБА_2О.(а.с.6).

При розгляді справи було зясовано, що спадковим майном є 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 належить в цілому на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 30 серпня 1996 року реєстраційний № 8-96-78310, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, та довідкою КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Харківської міської ОСОБА_6 Харківської обл.(а.с.9)

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону N 2482-XII передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), у тому числі тих, що тимчасово відсутні й за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Оскільки Законом N 2482-XII не визначено умов, за яких один із членів сім'ї матиме більшу або меншу частку в приватизованому житлі, то частка кожного є рівною.

З копії свідоцтва про одруження (а.с.5) вбачається, що ОСОБА_4 і ОСОБА_6 одружились 31 грудня 1961року, та після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5, однак в свідоцтві про право власності на житло від 30 серпня 1996 року реєстраційний № 8-96- 78310, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, помилково зазначено дошлюбне прізвище співвласника квартири ОСОБА_4

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами й іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню і вважаються доведеними.

Судом не було прийнято до уваги, що відповідач - ОСОБА_6 направив на адресу суду заяву, про згоду з позовними вимогами позивача та просив їх задовольнити в повному обсязі і підтвердив, той факт, що ОСОБА_4 і ОСОБА_6 це одна й та сама особа, його покійна дружина з якої він перебував у шлюбі з 1961 року по день смерті. Крім того ОСОБА_6 з покійною дружиною склав заповіт на користь їх онука ОСОБА_2 в один день, кожен на свою частку.

Однак саме відсутність право установчого документа, та розбіжність в прізвищі спадкодавця змусило позивача звернутися з даними позовними вимогами, оскільки іншого способу захисту його прав немає.

Крім того відповідач по страві двічі визнав позовні вимоги позивача ОСОБА_2 і просив суд задовольнити їх повністю, також надав до суду апеляційної інстанції заяву про визнання апеляційної скарги.

За таких обставин, судова колегія скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч.1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2013 року скасувати.

Позов ОСОБА_7 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину АДРЕСА_1, загальна площа якої становить 45,0 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 померлої 3 травня 2014року.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Кіпенко І.С.,

Судді

ОСОБА_8,

ОСОБА_9