Номер провадження: 22-ц/785/2226/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі: Ярахмедові Є.О.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року про скасування забезпечення позову за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкодв користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, Першої одеської державної нотаріальної контори про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 липня 2010 року, талишем без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2015 року, у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено. Суд визнав недійсним договір купівлі-продажу квартири №3, розташованої по вул. Генерала Ватутіна, 11 в м. Одесі від 20 липня 2007 року, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №6-1269, за яким ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_6 купила квартиру АДРЕСА_1, зобовязав ОСОБА_6 повернути ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 та зобовязав ОСОБА_3 повернути ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 108575 грн., отримані за договором купівлі-продажу (т.1, а.с. 245-249, т. 3, а.с. 172-180).

Під час розгляду справи ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2008 року заява ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову задоволена. Суд наклав арешт на майно ОСОБА_6, а саме на квартиру №3, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Ватутіна, 11 (т.1, а.с. 69,71).

12 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з заявою про скасування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції набрало законно сили, що є підставою для скасування заходів забезпечення позову (т.4, а.с. 2-3).

Ухвалою суду першої інстанції заява ОСОБА_3 задоволена. Суд скасував заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру №3, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Ватутіна, вжиті ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2008 року (т.4, а.с. 32-33).

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, мотивуючи тим, що ухвала суду є незаконною і необґрунтованою, оскільки вона не була сповіщена про розгляд заяви, що порушило її права, та скасування заходів забезпечення позову є передчасним (ч. 4, а.с. 125-126).

Позивачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_7 в судове засідання 24 березня 2016 року не з'явилися, про розгляд справи сповіщені належними чином, про що свідчить довідковий лист, де представник позивачки ОСОБА_7 розписався при відкладення судового засідання. Справа була призначена до розгляду на 10 березня 2015 року, але представник позивачки - ОСОБА_7 заявив клопотання про відкладення розгляду справи для знайомлення з матеріалами справи, апеляційний суд клопотання задовольнив та відклав розгляд справи на 24 березня 2016 року.

24 березня 2016 року позивачка ОСОБА_8 звернулась до апеляційного суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що її представник не може зявитись в судове у звязку з хворобою його дитини, але не надала суду ніяких належних доказів у підтвердженні поважності причини неявки в суд саме позивачки та її представника. За таких обставин, колегія суддів вважає, що законних підстав для відкладення розгляду справи немає.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особі, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у даному випадку їх неявка в суд не перешкоджає розглядові справи і не порушує право на доступ до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_6, пояснення на апеляцію представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідачки підлягає задоволенню , оскільки ухвала суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно частин 1, 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", викладених у п. 4 постанови № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частинами 3, 4, 6 ст. 154 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

У п. 10 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Дійсно в матеріалах справи є квитанція №56 від 09 грудня 2015 року, згідно якої ОСОБА_3 внесла на розрахункової рахунок ТУ ДСА України в Одеській області 108575, 00 грн. (т. 4, а.с. 11).

За таких обставин, вирішуючи вказане процесуальне питання, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачкою ОСОБА_3 доведено, що є законні підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Посилання позивачки ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що ухвала суду є незаконною, оскільки заява про розяснення судового рішення розглянута за її відсутністю та вона не була сповіщена про це належним чином, не приймаються до уваги за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивача ОСОБА_5 неодноразово повідомлялась про розгляд заяви про розяснення судового, рішення, але в судове не зявлялась та зверталась до суду з заявами про відкладення розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 154 ЦПК України Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, суд першої інстанції у даному випадку вправі був розглянути справу за відсутністю позивачки ОСОБА_5 яка зловживала своїми процесуальними правами.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення питання про підсудність справи.

Отже, законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

ОСОБА_9

ОСОБА_2