Справа № 188/1118/15-ц
Провадження № 2/188/29/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Хандрига Л.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про залишення зустрічного позову без розгляду у цивльній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розподіл спільного сумісного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_4 (далі позивач) 26.08.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідачка) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Відповідачка 22.10.2015 року подала до суду зустрічний позов про розподіл спільного сумісного майна подружжя у вигляді житлового будинку з господарським будівлями по вулиці Піонерській, 24 а в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Під час судового розгляду відповідачка подала до суду заяву про залишення зустрічного позову без розгляду через неможливість надати суду технічний паспорт на спірне домоволодіння відповідно до п.5 ч.1ст. 207 ЦПК України.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд розясняв відповідачці її права та обовязки, в тому числі, передбачені ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України щодо обовязку надання доказів на підтвердження тих обставин, на які вона посилається, а в ухвалі від 11.11.2015 року письмово вказав про розяснення їй порядку витребування документів як виду забезпечення доказів, що здійснюється відповідно до приписів ст.ст.133, 134 ЦПК України.

Однак відповідачка не вжила ніяких заходів для отримання доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову і на обґрунтування зустрічного позову щодо наявності у неї права на частку в жилому будинку: не звернулася за отриманням доказів до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, колективного підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», з належно оформленою та оплаченою судовим збором заявою про забезпечення доказів до суду, замість того подала до суду заяву про залишення зустрічного позову без розгляду.

Такі дії або бездіяльність відповідачки, на думку суду, свідчать про свідоме не бажання її вирішувати по суті питання про наявність чи відсутність її частки в спірному житловому будинку та зловживання процесуальними правами.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 11 ЦПК України, за якою особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд та п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, згідно з якою суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, заява відповідачки про залишення зустрічного позову без розгляду підлягає задоволенню.

Керуючись п.5 ч.1ст. 207 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розподіл спільного сумісного майна подружжя залишити без розгляду.

Розяснити ОСОБА_2, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які були відсутні під час її проголошення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5