У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2012 року у цивільній справі за позовомпрокурора Перечинського району Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, державного підприємства «Перечинське лісове господарство» до Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області, ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - відділ Держкомзему в Перечинському районі Закарпатської області, про визнання нечинним та скасування розпорядження, державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 1 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною вище заявою, посилаючись на те, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2012 року визнано недійсним та скасовано розпорядження в.о. голови Перечинської районної державної адміністрації від 31 грудня 2009 року № 630 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва та передачі безоплатно у власність ОСОБА_5.», визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, засвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.М., зареєстрований в реєстрі за № 962, витребувано земельну ділянку площею 0,0700 га, яка розташована в АДРЕСА_1 із чужого незаконного володіння гр. ОСОБА_4 та повернуто її законному землекористувачу - ДП «Перечинське лісове господарство». Вважає, що вказане рішення підлягає перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами, оскільки судом не досліджувалися жодні належні та допустимі докази, які б стверджували, що земельна ділянка, яка безоплатно передана у власність ОСОБА_5 по державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 площею 0,0700 га, яка розташована в урочищі «Бабайово» на території Перечинської міської ради за межами населеного пункту, будь-яким чином накладається чи знаходиться або перетинається із земельними ділянками, наданими ДП «Перечинське лісове господарство» у постійне користування для ведення лісового господарства. Також відсутні докази того, що спірна земельна ділянка перебуває у державній власності та належить до земель лісового фонду, оскільки не має належним чином оформлених планово картографічних матеріалів лісовпорядкування, які б підтверджували належність спірної ділянки до лісового фонду, а також будь-яких документів щодо відведення та закріплення спірної земельної ділянки за будь-якими лісовпорядними організаціями. Натомість відповідно до діючих на час видачі державного акту ОСОБА_5 норм матеріального права - Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, при видачі оспорюваного державного акту на земельну ділянку ні оператором, ні реєстратором державного реєстру земель не встановлено жодних накладень прав власності або прав користування зазначеної земельної ділянки з будь-якими іншими, як і будь-яких інших обмежень щодо вказаної земельної ділянки. Після набрання рішення суду чинності, з висновку експертного дослідження земельно-технічної експертизи № 18/15, складеного 27 серпня 2015 року судовим експертом стало відомо, що розташування земельної ділянки площею 0,0700 га кадастровий номер НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Перечинської міської ради, урочище «Бабайово» «За межами населеного пункту», згідно проекту землеустрою, розробленого приватним підприємством «Закарпатгеопроект», не відповідає її місцю розташування, визначеному згідно обмінного файлу. По горизонталі ширина невідповідності становить 63,27 м, а по вертикалі 13,71 м. Земельна ділянка, згідно із проектом землеустрою розташована далі на південний схід по відношенню до земельної ділянки згідно обмінного файлу. Оператори та реєстратори районних відділів ДЗК приймають цифрові носії з обмінними файлами та технічну документацію на перевірку лише від представника виконавця робіт, згідно поданого клопотання. А тому відповідачам у справі не було відомо і не могло бути відомо про такі суттєві обставини у справі, які існували на час розгляду справи у суді.

Зазначає, що у вересні 2015 року він довідався, що постановою Верховного Суду України від 21 січня 2015 року (у справі №6-224цс14) у подібних правовідносинах скасовано ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2013 року, а справу направлено на новий судовий розгляд, оскільки місце розташування земельної ділянки, її правовий режим та цільове призначення мали істотне значення при вирішення справи, що не досліджувалося судом у встановленому законом порядку при розгляді справи та потягло за собою винесення незаконного рішення. Таким чином, вважає такі обставини нововиявленими, а тому просив задовольнити заяву

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 1 квітня 2016 року, заяву ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2012 року - залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати судові ухвали та направити справу справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові ухвали постановлено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням положень ст. 361 ЦПК України, дійшлиправильного висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Судами установлено, що ОСОБА_4, як на нововиявлені обставини посилається на висновки експертного дослідження від 3 червня 2015 року № 07/15 та від 2 серпня 2015 року № 18/15, складені судовим експертом щодо розташування земельної ділянки площею 0,0700 га кадастровий номер НОМЕР_3 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Перечинської міської ради, урочище «Бабайово» «За межами населеного пункту».

Проте питання точного розташування земельної ділянки є однією з обставин, які підлягають доказуванню при розгляді земельних спорів, та могло бути встановлене при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи. Як зазначив ОСОБА_4, під час розгляду справи судом першої інстанції він не заявляв клопотання про призначення судової експертизи для з'ясування точного розташування спірної земельної ділянки. Це питання він вирішив перевірити у 2015 році, та отримав зазначені висновки експертного дослідження.

Таким чином, суди дійшли правильного висновку, про те, що висновки земельно-технічної експертизи є доказами, які могли бути отримані при розгляді справи судом першої інстанції при належному виконанні сторонами і, в тому числі, ОСОБА_4, вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України. Такі докази, з огляду на положення ст. 361 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові ухвали без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6, відхилити.

Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 1 квітня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик