АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8716/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/1370/16 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Мишковицької сільської ради, третя особа Тернопільська районна Державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та визнання права на спадщину за законом, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1, Мишковицької сільської ради, третя особа Тернопільська районна Державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та визнання права на спадщину за законом.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер їх батько ОСОБА_4, про що ІНФОРМАЦІЯ_6 складено відповідний актовий запис №24, який на день смерті проживав в АДРЕСА_1. ОСОБА_3 звернулась до державної нотаріальної контори Тернопільського району із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька та дізналась про складений заповіт, посвідчений Мишковицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 06.11.2013 року за реєстром №163 на користь ОСОБА_1 В зв'язку з цим просить зазначений заповіт визнати не дійсним, з підстав передбачених ст.1257 ЦК України, тобто у зв'язку із відсутністю волі заповідача через відсутність його особистого підпису у заповіті, а також того, що він не зміг підписати заповіт особисто внаслідок своєї хвороби. Крім цього, просить зобов'язати Тернопільську районну Державну нотаріальну контору прийняти її заяву про прийняття спадщини за законом та видати їй свідоцтво про спадщину.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 жовтня 2016 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Мишковицької сільської ради, третя особа Тернопільська районна Державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та визнання права на спадщину за законом - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги про визнання заповіту за реєстром №163 від 06.11.2013 року, засвідчений Мишковицькою сільською радою Тернопільського району недійсним та визнати її право на спадщину за законом (ст.1261 ЦК України), посилаючись на те, що суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи, дав неналежну оцінку доказам у справі, що призвело до порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні 08.11.2016 р. ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи викладені в ній.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник Мишковицької сільської ради, третя особа Тернопільська районна Державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомлені.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів, які б підтверджували, що вчинення заповіту ОСОБА_4 06.11.2013 року не було вільним та не відповідало його волі. Крім того, не надано доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 в момент вчинення заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Колегія суддів погоджується із висновком суду.

Згідно ст.308 ЦПК України - апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_4 - батько сторін, після його смерті відкрилась спадщина на належну частку його майна. Відповідно до інформаційної довідки №223 від 07.05.2015 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, 30.06.1990 року в бюро була проведена реєстрація права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Тернопільською районною радою 30.06.1999 року на підставі рішення виконкому №123 від 28.06.1990 року та записано в книзі №2 за реєстровим №155. Дане будинковолодіння відносилось до колгоспного двору і станом на 01.07.1990 року його членами були: ОСОБА_4-батько, ОСОБА_6 - мати та сторони: ОСОБА_7 та ОСОБА_1 - сестри.(а.с.21).

Станом на 01.04.1992 р. в даному будинковолодінні були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла в 1995 році; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, - з 1990 року разом зі своїми дітьми ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8(а.с.16). Дані факти сторонами не оспорюються.

Згідно заповіту, складеного 06.11.2013 року та посвідченого секретарем Мишковицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_4 все своє майно, яке буде належати на день його смерті, заповів ОСОБА_1 У тексті заповіту зазначено, що ОСОБА_5 текст заповіт прочитано вголос та власноручно підписано.(а.с.66).

14.03.2015 року ОСОБА_3 звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та була заведена спадкова справа № 132/2015 р.(а.с.11).

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1257 ЦК України - заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що містить у заповіті, не має наслідком недійсність іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування на загальних підставах.

Заповіт є одностороннім правочином, а тому повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦКУ підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 203 ЦКУ зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

У відповідності до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Правила цієї статті ЦКУ поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Як вбачається із позовної заяви та підтверджено поясненнями ОСОБА_3 в апеляційній інстанції, що вона просила визнати заповіт недійсним в зв'язку з відсутністю волі заповідача ОСОБА_4 його особистого підпису у заповіті та через те, що він не міг підписати заповіт внаслідок хвороби.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 з 2007 року страждав ішемічною хворобою серця, що стверджується довідкою, виданою Тернопільським районним територіальним медичним об'єднанням від 19.05.2015 року №345). Доказів про інші хвороби ОСОБА_4 не надано.

Відповідно до висновку експерта від 02.03.2016 року №1.1-470/15 проведеної за результатами судової почеркознавчої експертизи, встановити ким ОСОБА_4, чи іншою особою виконаний підпис від імені ОСОБА_4 у рядку "підпис" заповіту, посвідченого Мишковицькою сільською радою 06.11.2013 року за реєстром №163, не вдалося можливим, оскільки у жодному із порівнянь не вдалося виявити сукупності ознак, достатнього для позитивного або негативного висновку щодо виконавця.

ОСОБА_10 ( секретар сільської ради на момент вчинення правочину) пояснила, що волевиявлення ОСОБА_4 на час вчинення заповіту було вільним, заповіт підписував особисто .

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відсутність доказів, які б свідчили про те, що на момент посвідчення заповіту у ОСОБА_4 було відсутнє волевиявлення його особистого підпису та те, що заповіт підписаний не ним особисто із-за хвороби.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 10, 11,60 ЦПКУ, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства обгрунтовано виходив з того, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами заявлених позовних вимог, зокрема, щодо відсутності волевиявлення заповідача на розпорядження своїм майном на випадок смерті.

Доводи та обставини, на які посилається заявник у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні були дотриманні норми матеріального і процесуального права. Інших доказів, які б спростовували чи заперечували висновок судово-почеркознавчої експертизи заявницею не представлено, а судом не здобуто.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на представлених доказах, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 - 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк