Справа № 461/9608/15 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/2471/16 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

представників позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5 та представника Галицькоїрайонної адміністрації Львівської міської ради Мартин О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, Галицької районної адміністрації про скасування розпорядження, -

в с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування: розпорядження Галицької районної адміністрації ЛМР №161 від 26.03.2007 р.; наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 90-Ж-Г від 25.04.2007 року та свідоцтва НОМЕР_1 від 25.04.2007р. про право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на квартиру.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2016 року закрито провадження у справі за цим позовом ОСОБА_2 з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_3, яка діє в інтересах та від іменні ОСОБА_2Вважає це судове рішення незаконним, таким, що постановлено з порушенням норм процесуального права, зокрема через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд помилково зробив висновок про те, що судами вже розглядались інші справи за участю тих же сторін та з тих же підстав, у яких ухвалено судові рішення, що набрали законної сили. Вважає, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 13 грудня 2012 року у справі №2-а-1383/11 було вирішено спір, який стосувався інших розпорядчих документів Галицької районної адміністрації Львівської міської ради. Розпорядження Галицької районної адміністрації ЛМР №161 від 26.03.2007 р. в судовому порядку не оскаржувалось. Підстави, якими позивач ОСОБА_2 обґрунтовує свій позов не були предметом розгляду у інших справах. Стверджує, що крім позовної вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження була вимога про визнання незаконним та скасування наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №90-Ж-Г від 25.04.2007 року, однак суд не дослідив та не надав правової оцінки вказаному наказу.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляд до суду першої інстанції (а.с. 139-141).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на обґрунтування та підтримку апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_5 та представника Мартин О.В. в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч.4 п.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовних вимог та матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо законності розпорядчих та правовстановлюючих документів, на підставі яких ОСОБА_5 та ОСОБА_7 отримали право власності на квартиру АДРЕСА_1 площею 69,4 квм.: розпорядження Галицької районної адміністрації ЛМР №161 від 26.03.2007 р. «Про розгляд заяв гр. ОСОБА_5, ОСОБА_7»; свідоцтва НОМЕР_1 від 25.04.2007р. про право власності ОСОБА_5 і ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності на квартиру спільного заселення, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; та наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 90-Ж-Г від 25.04.2007 року , згідно якого видано вказане свідоцтво.

Судом встановлено, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 13.12.2012 року у справі № 2-а-1383/11 за адміністративним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третіх осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_8 про визнання нечинним розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 146 від 02.09.2009 року, яким було скасовано розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №161 від 26.03.2007 р. «Про розгляд заяв гр. ОСОБА_5, ОСОБА_7» за протестом прокурора, цей позов ОСОБА_5 і ОСОБА_7 задоволено, а вказане розпорядження № 146 від 02.09.2009 року скасоване. Це судове рішення набрало законної сили після перегляду апеляційною та касаційною судовими інстанціями (а.с.63-65, 66-69,70-77)

Судом також встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 травня 2013 року у справі № 2-212/11 відмовлено у задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_7 за участю третіх осіб Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_8 про визнання недійсним свідоцтва НОМЕР_1 від 25.04.2007 р. про право власності ОСОБА_5 і ОСОБА_7 на квартиру. Вказане рішення суду набрало законної сили (а.с.73, -74, 75, 76-80).

Закриваючи провадження уданій цивільній справі, що є предметом розгляду суду апеляційної інстанції, суд керувався п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, відповідно до якої суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав.

При цьому суд виходив із того, що саме вказаними вище судовими рішеннями: Галицького районного суду м. Львова від 13.12.2012 року у справі № 2-а-1383/11 та Галицького районного суду м. Львова від 23 травня 2013 року у справі № 2-212/11, фактично вирішено аналогічний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав.

Однак з таким висновком районного суду колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Загально відомо, що закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет, підстави та мотиви позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у новій справі.

У відповідності до положень ст.30 ЦПК України, сторони у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Однак, як вбачається з судових рішень, які суд вважає тотожними за складом сторін та предметом спору, ОСОБА_2, яка є позивачем у даній справі, у інших справах: № 2-а-1383/11 за адміністративним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та № 2-212/11 за позовомГалицької районної адміністрації Львівської міської ради не була відповідачем, а лише брала участь як третя особа без самостійних вимог.

Поряд з цим, розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №161 від 26.03.2007 р. «Про розгляд заяв гр. ОСОБА_5, ОСОБА_7» та наказ Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 90-Ж-Г від 25.04.2007 року безпосередньо не були предметами оскарження в судовому порядку та предметом позовних вимог у спорах, які вирішувались іншими судами.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув.

Відтак, висновок районного суду про те, що провадження по справі за позовом ОСОБА_2 підлягає закриттю, є помилковим, зробленим з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що прийнята з порушенням вимог процесуального закону ухвала суду першої інстанції, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі згідно із положеннями ст.311 ЦПК України залишатись в законній силі не може й підлягає скасуванню із направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.303, 304, п.4 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.311, п.2 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 18 лютого 2016 року скасувати, а справу скерувати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Бойко С.М.