АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 615/1061/14
Провадження № 22-ц-/790/902/16 Головуючий І інстанції: Товстолужський О.В.
Категорія: договірні Доповідач: Івах А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі - Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 02 вересня 2013 року біля 17:40 години у АДРЕСА_1 території, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «БМВ Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1, під час руху заднім ходом створила небезпеку іншому учаснику руху, допустила зіткнення з автомобілем марки УАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Валківського районного суду Харківської області від 24.10.2013 року та постанови Апеляційного суду Харківської області від 13.11.1013 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно висновку оцінювача розмір матеріального збитку, нанесеного йому в результаті скоєння ДТП, встановлено в сумі 3896 грн. 06 коп.

Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» відповідно до поліса страхування №АС/5456605 від 31 серпня 2013 року повідомила його про те, що нею буде відшкодовано шкоду в сумі 2860 грн. 72 коп. на його користь.

Позивач просив стягнути на його користь:

●1036,06 гривень - різницю між матеріальними збитками та сумою, яку відшкодує страхова компанія;

●понесені ним витрати на оплату телефонних дзвінків до страхової компанії «Гарантія» в сумі 59,18 гривень;

●витрати на поїздку до м. Харків для врегулювання питання зі страховою компанією в сумі 34,38 гривень;

●витрати на фотокопіювання документів для подання заяви з доказами матеріального збитку страховій компанії в розмірі 152,50 гривень;

●витрати на сплату за висновок оцінювача вартості матеріального збитку від ДТП через «Нову пошту» в сумі 441 гривні;

●компенсацію за спричинену моральну шкоду внаслідок ДТП в розмірі 5000 гривень, із застосуванням індексу інфляції.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року його позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди в розмірі 1034 грн. 38 коп., з якої: 1000 грн. 00 коп. розмір - франшизи, 34 грн. 38 коп. - витрати на поїздку до страхової компанії, та компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 1500 грн. 00 коп.. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушується питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, скасувати його в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог у повному обсязі. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального права.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 січня 2015 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилено. Рішення Валківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 листопада 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 січня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В ході нового розгляду справи в апеляційному порядку, особи, що оскаржили рішення суду першої інстанції, доводи своєї апеляційної скарги кожен із них підтримав та заперечував проти скарги іншої сторони.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді, судова колегія приходить до наступного:

Розглядом справи встановлено, що 02 вересня 2013 року о 17- 40 год. в місті Валки Харківської області мала місце ДТП - зіткнення автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 з автомобілем УАЗ, державний номер НОМЕР_3 під керуванням його власника ОСОБА_2.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до полісу АС/5456605 від 31 серпня 2013 року, наданого позивачем в ході апеляційного розгляду справи та дослідженого у відповідності до положень ч. 2 ст. 303 ЦПК України судовою колегією, була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 в СТДВ «Гарантія».

У полісі зазначено, що забезпечений транспортний засіб - це автомобіль моделі «ВМВ Х5», номерний знак НОМЕР_1, яким керувала та скоїла ДТП ОСОБА_1.

Розмір франшизи, визначений договором (полісом) складає 1000 грн..

Факт скоєння ДТП з вини відповідача ОСОБА_1 сторонами не оспорюється.

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2013 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 13 листопада 2013 року, особою винною у вчиненні даного ДТП визнано ОСОБА_1, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

За положеннями ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

23 листопада 2013 року позивач звернувся до СТзДВ «Гарантія» з заявою на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до заяви СТзДВ «Гарантія» сертифікованим експертом ТОВ «Автопартнер-центр» була виконана оцінка вартості матеріального збитку, завданого позивачеві в результаті ДТП та за висновком звіту №03746 (а.с.34-54). Визначена у розмірі 3896 грн. 06 коп..

Страхова компанія «Гарантія» за вих.. №965 від 09 квітня 2014 року (а.с.10) письмово повідомила позивача, що станом на 31 березня 2014 року заява на виплату страхового відшкодування та комплект документів за наслідками випадку (ДТП) від 02 вересня 2013 року та дії Полісу №АС/5456605 від 31 серпня 2013 року розглянуті, вищезазначений випадок визнано страховим та складений страховий акт №2627-ЦВ/2013, за яким СТзДВ «Гарантія» сплачує страхове відшкодування в розмірі 2860,72 грн..

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, стягуючи на користь ОСОБА_2 з відповідача 1000 гривень франшизи, суд обґрунтовано виходив із наявних у матеріалах справи доказів щодо розміру завданої позивачу внаслідок ДТП шкоди, який визначений судовим рішенням та відповідно до ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає, та розміру страхового відшкодування, яке стягнуто на користь ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_1.

Вимогами ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

За положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право в порядку встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій ст. 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що позивач ОСОБА_2 має право самостійно обрати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначені її громадських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 303 ЦПК та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 р. № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», перевіряючи законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

В ході розгляду справи в апеляційному порядку достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 після скоєння ДТП із заявою до страхової компанії не зверталася, ходом вирішення питання щодо відшкодування шкоди, спричиненої її діями позивачу, не цікавилася, на витребування доказів умисно не надавала полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

ОСОБА_2 надана ксерокопія полісу АС/5456605 від 31 серпня 2013 року, який судова колегія приймає за належний та допустимий доказ, та згідно якому страхувальником є не відповідач, а ОСОБА_4.

Полісом обов'язкового страхування на момент завдання шкоди відповідальність в установленому порядку була застрахована саме ОСОБА_4, а не відповідача ОСОБА_1.

З урахуванням особливості та характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову про стягнення моральної шкоди є обґрунтованим та правильним.

Разом із тим, приймаючи до уваги дійсні обставини справи, період часу, який позивачем затрачено на вирішення судовими інстанціями спору, похилий вік ОСОБА_2, його стан здоров'я, а також, що на час розгляду справи на його користь не відшкодовано жодної суми ні з боку страхової компанії ні з боку відповідача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судова колегія вважає за необхідне збільшити розмір суми, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди з 1500 грн. до 3000 грн..

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України зміні.

Підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року - змінити, в частині стягнення моральної шкоди скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 3000 гривень.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін..

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -