12.02.2016 Єдиний унікальний номер 205/5704/15-ц
Справа № 2/205/613/16
12 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
при секретарі Перцевій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
06 серпня 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-4).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (яке Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відступило право вимоги) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 59 000,00 грн. на споживчі цілі.
Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, кредитні кошти надав, однак відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, допустивши прострочення виконання кредитних зобов'язань, в наслідок чого станом на 02.07.2015 року загальна сума заборгованості складає 71 942,16 грн., з якої:
-залишок заборгованості за тілом кредиту 57 262,28 грн.;
-залишок заборгованості по відсоткам 6 272,38 грн.;
-комісія 8 407,50 грн.
Оскільки відповідачка добровільно здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором відповідач не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду та просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 01.10.2013 року в розмірі 71 942,16 грн. та судові витрати по справі.
Представник позивача діючий за довіреністю ОСОБА_2, в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату (а.с.80). До суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.34).
Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причин своєї неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю суду не надсилав. Крім того, до суду повернувся конверт із відправленням, що направлявся відповідачу із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 77-78).
Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
За ст.11 ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання.
Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.
Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
В ході судового розгляду справи встановлено, що 01 жовтня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» (яке Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відступило право вимоги, згідно договору факторингу №15/09/14 від 15.09.2014 року) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1, відповідно до умов якого банк надав позичальнику споживчий кредит в сумі 59 000,00 грн., на придбання товарів та послуг, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 15% річних, строком користування до 01 жовтня 2016 року (а.с.5-9,13-29).
Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.
Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, надавши кредит відповідачу, однак, в порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконував, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого за ним, станом на 02.07.2015 року утворилась заборгованість, загальна сума якої складає 71 942,16 грн., з якої: залишок заборгованості за тілом кредиту 57 262,28 грн.; залишок заборгованості по відсоткам 6 272,38 грн.; комісія 8 407,50 грн. (а.с.10).
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання.
Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з боку позивача та підлягають задоволенню, оскільки свої договірні зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором не виконала, суд вважає, що заборгованість у сумі 71 942,16 грн., підлягає стягненню із відповідачки на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 719,42 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В.С. Шавула