Справа № 760/1810/16-ц
Провадження № 6/760/74/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Бендара Миколи Миколайовича, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

29.01.2016 державний виконавець Бендар М. М. звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України керівника ТОВ «Компанія «Гідробуд-Україна» ОСОБА_2

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначене подання було передане судді 01.02.2016.

Заявник при зверненні до суду посилається на те, що на виконанні у ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження з примусового виконання наказу № 910/29686/14, який виданий Господарським судом м. Києва 24.02.2015.

На виконання вимог Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Крім цього, заявник направив запити до УДАІ, Державної податкової служби України, Державної реєстраційної служби та здійснив виклик боржника, однак боржник на виклики державного виконавця не реагує та свої зобов'язання не виконує.

У зв'язку з цим, заявник просить задовольнити подання про обмеження у праві виїзду за межі України керівника ТОВ «Компанія «Гідробуд-Україна» ОСОБА_2

У судове засідання сторони не з'явилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

З'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви державного виконавця належить відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 18 частини третьої статті 11 Закону «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право «у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням».

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення повного і своєчасного вчинення виконавчих дій.

Відповідно до частини першої статті 377-1 ЦПК питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд встановив, що 20.05.2015 державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ТОВ «Компанія «Гідробуд - Україна» на користь ПП «Авлекс» борг у розмірі 214 233,65 грн. (а.с. 10-11).

18.06.2015 державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно що належить ТОВ «Компанія «Гідробуд-Україна» (а.с. 15 зворот).

20.11.2015 до ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від представника ТОВ «Авлекс» надійшла заява про обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с. 23-24).

Згідно пункту 5 частини першої статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Однією з підстав для відмови у задоволенні подань, що складає основну частину розглянутих справ, є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання».

Таким чином, саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та випливати з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів справи випливає, що серед документів поданих державним виконавцем до суду відсутні докази належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та про необхідність з'явитися до ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві для сплати боргу або надання підтверджуючих документів про сплату. Додані до подання документи підтверджують лише факт відкриття виконавчого провадження і певних дій державних виконавців в його рамках, однак не підтверджують факт обізнаності боржника з приводу відкритого виконавчого провадження.

Отже, державний виконавець не надав доказів, які підтверджують факт не реагування боржника на вимоги державного виконавця, факт ухилення боржника від явки до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві та факт ухилення від виконання зобов'язань.

З урахуванням вимог статті 377-1 ЦПК України, пункту 5 частини першої статті 6 Закону «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», пункту 18 частини третьої статті 11 Закону «Про виконавче провадження» саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником рішення суду.

Таким чином, державний виконавець, не надав суду докази, які б давали підстави вважати, що керівник ТОВ «Компанія «Гідробуд-Україна» ОСОБА_2 у виконавчому провадженні має намір ухилятись або ухиляється від виконання судового рішення, в тому числі і шляхом залишення території України.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що подання державного виконавця про обмеження виїзду за кордон керівника ТОВ «Компанія «Гідробуд-Україна» ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 33, частиною п'ятою статті 124 Конституції, статтями 11, 31 Закону «Про виконавче провадження», статтями 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» статтею 377-1 ЦПК, суд

у х в а л и в:

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Бендара Миколи Миколайовича про обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. В. Шевченко