РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Ніколайчук А.В.

за участю позивача та представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулися до суду з позовом про розподіл земельної ділянки посилаючись на те, що є власником частини житлового будинку по вул. Тихій, 56 м. Хмельницького, власником іншої частини будинку є відповідач. Останній на праві власності належить земельна ділянка на якій збудовано зазначений будинок. Через неприязні відносини сторони не взмозі в добровільному порядку здійснити розподіл земельної ділянки. Тому звернувся до суду про розподіл земельної ділянки та її виділ в частині необхідній для обслуговування частини житлового будинку.

Представник та позивач позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Просять суд розділити земельну ділянку по вул. Тихій, 56 в м. Хмельницькому площею 0,10 га, виділивши у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,05 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Тихій, 56/1 в м. Хмельницькому згідно (додатку№9) до висновку експерта №351/016 від 29.07.2016 року та встановити сервітут.

Відповідач та представник у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку проте, направили до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом не береться до уваги клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з його необґрунтованістю та рахує провести судове засідання без участі відповідача та представника в силу вимог ч.2 ст.169 ЦПК України. Неодноразове зволікання явкою у судове засідання відповідача та його представника суду розцінює, як затягування часу розгляду даної справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши показання учасників процесу, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? частини житлового будинку по вул. Тихій, 56 м. Хмельницький, а саме приміщення першого поверху загальною площею 52,9 кв.м. та підвального поверху загальною площею 53,6 кв.м. на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06 липня 2015 року яке набрало законної сили 17 липня 2015 року.

Земельна ділянка площею 0,10 га., по вул. Тихій, 56 в м. Хмельницькому згідно державного акту серії ХМ №02561 виданого ОСОБА_2 06 січня 1995 року має цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Даними наказу Управління архітектури та містобудування №369 від 29 грудня 2015 року підтверджується зміна адреси житлового будинку ОСОБА_1 загальною площею 106,5 кв.м., житловою 44,7 кв.м., по вул. Тихій, 56 на вул. Тиху, 56/1 м. Хмельницький.

Даними висновку судової експерти №351/016 від 29.07.2016 року передбачені варіанти поділу земельної ділянки по вул. Тихій, 56 в м. Хмельницькому та можливість встановлення земельного сервітуту.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.

Аналогічне положення закріплено в частині третій статті 88 ЗК України.

За нормою статті 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду.

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Вимогами статті 120 ЗК України визначено, що особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності, згідно Постанови ВСУ від 11.02.2015 року по справі №6-2цс15.

Виходячи з того, що володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.

Судом вбачається, що між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею.

З наведеного суд вважає, що при визначенні частини спільної ділянки, право користування якою має позивач, слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Враховуючи, що позивач наполягає на поділі земельної ділянки за другим варіантом судової будівельно - технічної експертизи від 29.07.2016 року суд вважає, що даний варіант буде найбільш оптимальним для всіх сторін зважаючи на неприязні відносини між сторонами.

Суд приходить до висновку здійснити поділ в натурі земельної ділянки, що розташована за адресою що по вул. Тихій, 56 в м. Хмельницькому площею 0,10 га, згідно другого варіанту поділу судової будівельно-технічної експертизи №351/016.

Виділити у власність ОСОБА_1 згідно його частки у житловому будинку, земельну ділянку площею 0,05 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Тихій, 56/1 в м. Хмельницькому згідно (додатку№9), що обмежена поворотними точками 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-1 (каталог координат додаток 9а).

У власність ОСОБА_2 враховуючи частку у житловому будинку, виділити земельну ділянку площею 0,05 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Тихій, 56 в м. Хмельницькому згідно (додатку№9), що обмежена поворотними точками 14-13-12-11-10-9-8-7-6-5-4-3-15-16-14 (каталог координат додаток 9а). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 100 ЗК України власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

Частинами 2 і 3 ст. 402 ЦК України передбачено, що земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Суд вважає, встановити сервітут "права встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд" на користь ОСОБА_1 на частину земельної ділянки з цільовим призначенням " "для будівництва і обслуговування житлового будинку" яка пропонується ОСОБА_2, площею 0,10 м.кв., формою неправильного багатокутника і обмеженого поворотними точками 1-2-3-4-5-6-7-1 (каталог координат додаток 10а) другого варіанту розподілу земельної ділянки (додаток №10) висновку експерта №351/016 від 29.07.2016 року.

Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір 1737 грн., вартість проведення експертизи 1300 грн.

Керуючись ст.ст. 214-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про розподіл земельної ділянки задовольнити.

Розділити земельну ділянку по вул. Тихій, 56 в м. Хмельницькому площею 0,10 га, що належить на праві власності ОСОБА_2, виділивши у власність ОСОБА_1 згідно його частки у житловому будинку, земельну ділянку площею 0,05 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Тихій, 56/1 в м. Хмельницькому згідно (додатку№9) до висновку експерта №351/016 від 29.07.2016 року, що обмежена поворотними точками 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-1 (каталог координат додаток 9а).

Встановити сервітут "права встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд" на користь ОСОБА_1 на частину земельної ділянки з цільовим призначенням " "для будівництва і обслуговування житлового будинку" яка пропонується ОСОБА_2, площею 0,10 м.кв., формою неправильного багатокутника і обмеженого поворотними точками 1-2-3-4-5-6-7-1 (каталог координат додаток 10а) другого варіанту розподілу земельної ділянки (додаток №10) висновку експерта №351/016 від 29.07.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1737 грн. та судові витрати у розмірі 1300 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 19 грудня 2016 року.

Суддя С. Стефанишин