Категорія 44 Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Сала Т.Б., Денишенко Т.О.,
при секретаріКирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, за участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Ткачук Марини Владленівни, ОСОБА_11, про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 звернулася в суд 10 грудня 2015 року.

Зазначала, що 28 вересня 2015 року між нею та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого позивач придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним нотаріусом та проведено державну реєстрацію права власності. Відповідно до п.8 договору купівлі-продажу продавець зобов'язується знятися з реєстраційного обліку з членами сім'ї, звільнити відчужувану квартиру від речей домашнього вжитку, погасити борг за комунальні послуги та передати квартиру покупцю, разом з технічною документацією та ключами в термін до 1 листопада 2015 року.

Однак, відповідачі не виконують умови п.8 договору купівлі-продажу, у зв'язку з чим позивачем 3 листопада 2015 року та 18 листопада 2015 року направлялась відповідачам вимогам №1 та №2 з вимогами протягом семи днів з дня отримання вимоги знятися з реєстраційного обліку, звільнити квартиру від речей домашнього вжитку, погасити всю заборгованість по комунальним послугам, передати ключі від квартири.

Посилаючись на те, що відповідачами свої зобов'язанні за договором купівлі-продажу не виконуються, оскільки вони продовжують проживати в квартирі та зареєстровані в ній, ключі від квартири позивачу не передають, ОСОБА_6, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28 грудня 2015 року, просила суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, а саме квартирою, що за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення з цієї квартири ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 без надання іншого житла.

10 березня 2016 року ОСОБА_7 звернулася в суд з зустрічним позовом, в якому посилаючись на те, що договір купівлі-продажу є удаваним, оскільки під цим договором приховано правовідносини, що виникають у разі укладання договору позики, просила визнати договір купівлі-продажу квартири від 28 вересня 2015 року удаваним правочином та встановити, що вказаний правочин є договором позики на суму 593 000 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2016 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання договору удаваним до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року вказаний зустрічний позов залишено без розгляду через повторну неявку в судове засідання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю ОСОБА_6, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення з цієї квартири ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 487 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу 3000 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

До початку розгляду справи по суті ОСОБА_8 подала заяву про приєднання до апеляційної скарги, яка прийнята апеляційним судом.

Представник ОСОБА_6 заперечував доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просив апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

На подану апеляційну скаргу представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_11 - ОСОБА_12 подала заперечення, в яких просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. У судовому засіданні підтримала подані заперечення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно правилам статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення по суті, в основній його частині щодо матеріально - правових вимог, є правильним і справедливим, а тому в основній його частині рішення суду скасованим бути не може.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 28.09.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. (а.с.4, 5)

Відповідно до довідки №2007 від 24.09.2015 року ТОВ «УЮТ» власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1 являється ОСОБА_7 У зазначеній квартирі зареєстровано 2 особи, а саме - ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до п. 8 договору купівлі-продажу продавець зобов'язується знятися з реєстраційного обліку з членами сім'ї, звільнити відчужувану квартиру від речей домашнього вжитку, погасити борги за комунальні послуги та передати квартиру, покупцю, разом з технічною документацією та ключами в термін до 01.11.2015 року.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_6 було направлено вимогу № 1 та № 2 до відповідачів з вимогою знятися протягом семи днів з реєстраційного обліку, звільнити відчужувану квартиру від речей домашнього вжитку, погасити борги за комунальні послуги, передати ключі від квартири.

Відповідачі свої зобов'язання за договором купівлі-продажу та направленими вимогами не виконали, продовжують проживати в квартирі.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов ОСОБА_6, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1, однак відповідач ОСОБА_7 та члени її сім'ї не виконують зобов'язань за укладеним договором купівлі-продажу цієї квартири, продовжують проживати в ній, не знімаються із реєстрації, чим чинять перешкоди позивачу у користуванні та розпоряджанні квартирою, а тому ці перешкоди слід усунути шляхом виселення відповідачів із квартири, що відповідає положенню статті 391 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду.

Так, доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову суду у задоволенні клопотання про призначення експертизи та витребування доказів не ґрунтуються на вимогах процесуального права, оскільки докази, на які посилається відповідач не мають значення для вирішення цього спору, оскільки цій справі немає вимог які пов'язані з оспорюванням договору купівлі - продажу квартири. Вказані відповідачем докази можуть мати доказове значення у іншому спорі зокрема щодо дійсності договору купівлі-продажу квартири, якщо такий позов буде заявлений.

Не можуть бути визнані обґрунтованими також доводи апеляційної скарги про те, що позивач не провела з відповідачами розрахунку по договору купівлі-продажу від 28.09.2015 року у належній формі, оскільки ці доводи не спростовують наявність права власності на квартиру у позивача і правових підстав для усунення перешкод.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги її доводи зводяться до того, що укладений договір купівлі-продажу квартири відповідач ОСОБА_7 законним не визнає, а тому й не звільняє з членами своєї сім'ї спірної квартири.

Однак, оскільки вказаний договір не визнаний у судовому порядку недійсним, то його умови підлягають виконанню, і зокрема зобов'язання продавця виселитись із квартири разом із членами своєї сім'ї.

Отже, оскаржуване рішення суду в основній частині, крім вирішеного питання про стягнення судового збору з ОСОБА_7, є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому скасованим бути не може.

Разом із тим, не можна погодитись з рішенням суду в частині стягнення з ОСОБА_7 судового збору. Доводи апеляційної скарги щодо цього питання слід визнати обґрунтованими.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА №323766 від 03.02.2016 року ОСОБА_7 встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання безстроково (а.с.218), а тому звільняється від сплати судового збору.

Таким чином, суд першої інстанції помилково усупереч вказаним положенням матеріального права стягнув з ОСОБА_7 частину судового збору.

За змістом правил пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України та частини 3 цього Кодексу підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, рішення суду в частині розподілу судом судового збору законним визнати не можна, а тому рішення в частині щодо стягнення з ОСОБА_7 судового збору слід скасувати та ухвалити нове в цій частині.

Слід стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 в рівних частинах з кожного судовий збір 364 грн. 80 коп., а частину судового збору у розмірі 162 грн. 40 коп., яка підлягає за розрахунком стягненню з ОСОБА_7 слід компенсувати за рахунок держави.

У решті рішення суду підлягає залишенню без змін, як таке, що є правильним та справедливим і ухвалено в цій частині з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 308, 309 ч.1 п.4, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року в частині розподілу судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 в рівних частинах з кожного судовий збір 364 (триста шістдесят чотири) грн. 80 коп. Частину судового збору у розмірі 162 (сто шістдесят дві) грн. 40 коп. компенсувати за рахунок держави.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ Т.Б. Сало

/підпис/ Т.О. Денишенко

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук