Справа № 127/2709/16-ц Провадження № 22-ц/772/1914/2016Головуючий в суді першої інстанції
Категорія 6Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Вавшка В.С., Іващука В.А.

З участю секретаря: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою Вінницької міської ради на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року про закриття провадження у справі за позовом Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу тимчасової споруди, -

в с т а н о в и л а:

В лютому 2016 року Вінницька міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 05.02.2016 року працівниками Департаменту архітектури, містобудування та кадастру міської ради проведено обстеження на території на розі АДРЕСА_1 та виявлено , що в зазначеному місці самочинно , без відповідних дозвільних документів розміщено тимчасову споруду для провадження підприємницької діяльності, власником якої є ОСОБА_1, про що було складено акт. Такі дії є порушенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 року та комплексною схемою розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Вінниці, яка затверджена рішенням виконкому міської ради від 21. 06.2012 року №1524 не передбачено розміщення ТС у вищезазначеному місці. Враховуючи те, що правовстановлюючі документи чи документи, що дають право на розташування тимчасової споруди у відповідача відсутні, а паспорт прив'язки ОСОБА_1 не надавався, просив зобов'язати відповідача звільнити земельну ділянку, площею 57, 75 кв.м. на АДРЕСА_1, зі сторони багатоквартирного житлового будинку №71/49 , шляхом демонтажу тимчасової споруди з габаритними розмірами 3,2 м х 7,5 м та навісу з металевих конструкцій, розмірами 4,5 х 7, 5 м, що розташована на ній, за рахунок коштів ОСОБА_1, та приведення земельної ділянки у приданий для використання стан.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року провадження у вищевказаній цивільній справі закрито.

В апеляційній скарзі Вінницька міська рада просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні представник Вінницької міської ради - Шалагінов А.В. апеляційну скаргу підтримав з підстав, зазначених в ній, просив суд її задовільнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи у її відсутність не подавала.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка була надана ОСОБА_1 як суб'єкту господарювання і використовується нею для здійснення підприємницької діяльності, а після закінчення строку дії договору оренди, його не було продовжено, а тому даний спір належить до підвідомчості господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч 1ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є , по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами , що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору ( однією із сторін є , як правило, фізична особа).

Як вбачається з матеріалів справи, Вінницька міська рада звернулася з позовом про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності, з підстав припинення відносин договору оренди земельної ділянки, укладеного між Вінницькою міською радою та ФОП ОСОБА_1, відсутності у відповідача правовстановлюючих документів на користування вищезгаданою земельною ділянкою та розміщення ТС на земельній ділянці без отримання паспорта прив'язки ТС, що є порушенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 року.

Згідно з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців ОСОБА_1 з 23.10.2001 року зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с.42).

В обґрунтування заперечень проти позовних вимог відповідач посилається на те, що між нею як фізичною особою-підприємцем та Вінницькою міською радою був укладений договір оренди землі від 23.11.2003 року, згідно якого їй передано в оренду земельну ділянку, площею 210 кв.м., до якої входить спірна земельна ділянка площею 57,75 кв.м., з метою несільськогосподарського використання для розташування торгово-посадочного комплексу терміном на п'ять років. Рішенням господарського суду Вінницької області від 06.10.2008 року, яке набуло законної сили 20.10.2008 року, визнано недійсним рішення Вінницької міської ради 24 сесії 5 скликання від 29.02.2008 року №1810 в частині відмови СПД ОСОБА_1 в продовженні термінів договорів оренди на земельні ділянки, що розташовані на АДРЕСА_1, загальною площею , 0,0210 га та визнано за СПД ОСОБА_1 право на користування земельною ділянкою та право на продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.11.2007 року за нею визнано право власності на будівлю торгівельного павільйону, площею 58,9 кв.м., який знаходиться на вищевказаній земельній ділянці. На неодноразові звернення відповідача до Вінницької міської ради щодо виконання рішення господарського суду та продовження строку дії договору оренди відповідач отримує відмову.

Тобто спірні правовідносини виникли із земельних відносин, пов'язаних із користуванням земельною ділянкою фізичною особою-підприємцем для здійснення підприємницької діяльності, та відмовою відповідача визнавати припиненим договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесені до компетенції адміністративних судів.

Таким чином, господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає статті 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

За змістом п. 1.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду у спорах, що виникають із земельних відносин» у порядку господарського судочинства вирішенню підлягають такі категорії спорів, засновані на положеннях статті 319 ЦК України, глав 27, 29, 33, 34 ЦК України та глави 15 ГК України, розділів III-V ЗК України про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок.

Згідно з п. 19 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» у вирішенні питань, пов'язаних з підвідомчістю справ у спорах, що виникають із земельних відносин, господарським судам слід враховувати викладене в пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 N 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин».

Відповідно до п 1.2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду у спорах, що виникають із земельних відносин» з положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169,374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам.

Посилання позивача на те, що спір підвідомчий суду загальної юрисдикції, оскільки позов пред'явлено до фізичної особи - ОСОБА_1, у якої відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку спростовуються матеріалами справи, а тому не приймаються колегією суддів до уваги.

За таких обставин, суд першої інстанції з дотриманням норм процесуального права дійшов обґрунтованого висновку, що даний спір належить розглядати в порядку господарського судочинства , та обґрунтовано закрив провадження у справі.

Керуючись, ст. ст. 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Вінницької міської ради відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року про закриття провадження у справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього часу може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ В.С. Вавшко

Згідно з оригіналом: