АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/6632/2016 Головуючий в 1 інстанції - Савицький О.А.
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Желепи О.В.

суддів: Іванченка М.М., Кабанченко О.А.

при секретарі: Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріального збитку, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТзОВ «ІН-ПРЕМ» звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 про солідарне стягнення невиплаченої частки страхового відшкодування заподіяного матеріального збитку за вирахуванням франшизи, у розмірі 16 252 грн. 64 коп. та пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 4 328 грн. 08 коп., а також про стягнення з ОСОБА_2 суми франшизи у розмірі 500 грн. 00 коп. Крім того, позивач просив суд судові витрати, які сплачені позивачем за подання позову до суду, покласти на відповідачів, пропорційно стягнених з них сум грошових коштів.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 21.11.2014 року у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Scoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, який належить на праві приватної власності позивачу, та автомобіля марки «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на час вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». При цьому, позивач зазначає, що ним було вчасно повідомлено ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про ДТП.

При цьому, після того, як автомобіль позивача на замовлення ПрАТ «Княжа Вієнна ІншурансГруп» був оглянутий експертом автотоварознавцем, позивач приступив до відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, загальна вартість якого згідно з рахунком № С4239260-І від 09.12.2014 року та Актом виконаних робіт № Н4239260, відкритого 22.12.2014 року та закритого 29.12.2014 року Авторизованою станцією технічного обслуговування ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» (надалі - СТО), склала 30 458 грн. 11 коп., яку позивач перерахував СТО у формі безготівкового розрахунку.

Водночас, у лютому 2015 року, після встановлення у судовому порядку вини ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаної ДТП, позивач звернувся до ПрАТ «Княжа Вієнна ІншурансГруп» з заявою про виплату страхового відшкодування. До вказаної заяви позивачем також були додані копії рахунку, Акту та доказів оплати.

Разом з тим, листом від 02.03.2015 року за вих. № 1112 ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомило позивача про те, що оскільки згідно зі Звітом № 3363 від 17.012.2014 року, складеним ТОВ «ЕАК «Довіра» на замовлення ПрАТ «Княжа Вієнна ІншурансГруп», матеріальний збиток позивача був визначений у розмірі 14 205 грн. 47 коп., то, з урахуванням певних коефіцієнтів, до виплати підлягає страхове відшкодування у розмірі 13 705 грн. 47 коп., яке й було перераховане ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на поточний рахунок позивача 02.03.2015 року.

У зв'язку з тим, що позивач не погоджується з вказаною сумою страхового відшкодування, та вважає, що її було виплачено на підставі Звіту, в якому експертом не були взяті до уваги докази, які надав позивач для підтвердження витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля, а розрахунок фізичного зносу КТЗ був проведений з неточностями, просив позов задовольнити та солідарно стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 невиплачену частку страхового відшкодування заподіяного матеріального збитку за вирахуванням франшизи, у розмірі 16 252 грн. 64 коп. та пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 4 328 грн. 08 коп.

Крім того, враховуючи те, що Полісом обов'язкового страхування АЕ/8490551 передбачена франшиза, яка згідно закону не відшкодовується страховою компанією, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму франшизи у розмірі 500 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов в частині стягнення з нього розміру франшизи визнав. В решті позовних вимог до нього заперечував, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.02.2016 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріального збитку, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» 743 (сімсот сорок три) грн. 60 коп.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник ТзОВ «ІН-ПРЕМ» подав апеляційну скаргу в якій просив його змінити та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В скарзі посилався на те, що відмовляючи в задоволені позовних вимог , суд помилково виходив лише з висновку спеціаліста, не взявши до уваги документи надані позивачем,які свідчили про затрати позивача на здійснення ремонту транспортного засобу . Суд безпідставно не стягнув з винної особи розмір фактичних збитків, яких зазнав позивач .

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримав.

Відповідачі до апеляційного суду не з'явились. Про розгляд справи повідомлені.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Стаття 1188 ЦК України визначає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21.11.2014 року на бульварі ЛесіУкраїнки, 24, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під час перестроювання не переконався, що це буде безпечно та не надав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку ліворуч по тій смузі, на яку ОСОБА_2 перестроювався, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Scoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП (а.с. 76-77).

В результаті вказаної ДТП автомобілю марки «Scoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 (а.с. 69), були завдані механічні пошкодження, а його власнику матеріальна шкода.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 в період з 06.02.2014 року до 05.02.2015 року включно була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про що свідчить копія Полісу № АС/8490551 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 74).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив солідарно стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 16 252 грн. 64 коп. - різницю між понесеними позивачем витратами на ремонт автомобіля, та сумою, яка була відшкодована їм страховою компанією.

Загальна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача згідно з рахунком № С4239260-І від 09.12.2014 року та Актом виконаних робіт № Н4239260, відкритого 22.12.2014 року та закритого 29.12.2014 року СТО ТОВ «Атлант-МДніпровська набережна», склала 30 458 грн. 11 коп., яку позивач перерахував СТО у формі безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжними дорученнями № 662 та № 747 від 09.12.2014 року та 30.12.2014 року відповідно (а.с. 107, 110).

Відповідно до Звіту № 3363 від 17.12.2014 року, складеного TOB «ЕАК «Довіра» Надалі - Звіт), вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 18 522 грн. 81 коп., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу - 14 205 грн. 47 коп. (а.с. 78-87).

На підставі вказаного Звіту, за вирахуванням суми франшизи, 02.03.2015 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 13 705 грн. 47 коп., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР010596 від 02.03.2015 року (а.с. 100), та відповідає вищенаведеним вимогам законодавства України.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що з винної особи ОСОБА_2 підлягають стягненню лише франшиза та частина судового збору, а решту суми не можна стягнути, так як позивач заявив вимоги про її стягнення в солідарному порядку з страховою компанією, що не передбачено Законом.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується, так як суд не повно встановив обставини справи, які мають значення для її вирішення, не вірно застосував норми матеріального права, порушив процесуальні норми, не врахував, роз'яснення ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам ухвалене рішення не відповідає виходячи з наступного.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд першої інстанції правильно встановив, що шкода позивачу була завдана відповідачем ОСОБА_2

За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Крім того, згідно з Положеннями про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, у якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач за власний рахунок відновив пошкоджений автомобіль «Scoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Згідно з рахунками, актами виконаних робіт та наданих послуг СТО ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» відновлення пошкодженого автомобіля склало 30 458 грн. 11 коп.

02.03.2015 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 13 705 грн. 47 коп., на підставі Звіту № 3363 від 17.12.2014 року, складеного TOB «ЕАК «Довіра».

За встановлених обставин, суд першої інстанції , безпідставно не застосував ст. 1194 ЦК України та не задовольнив вимоги про стягнення з винної особи на користь позивача різниці, між виплаченим страховим відшкодуванням, та розміром реальних збитків позивача на здійснення ремонту транспортного засобу.

При цьому, колегія суддів вважає, що розмір завданого матеріального збитку повинен відраховуватися з суми, яку сплатив позивач (30 458 грн. 11 коп.) для відновлення пошкодженого майна, а не з вартості визначеного звітом № 3363 від 17.12.2014 року, складеного TOB «ЕАК «Довіра», оскільки вищезазначений звіт містить неточності щодо ринкової вартості, автомобіля, звіт складений виходячи з цін станом на 01.12.2014 року, при цьому огляд автомобіля здійснювався 09.12.2014 року, а сам звіт складено 17.12.2014 року. Також експертом не було враховано вартості відновлювального ремонту автомобіля.

У п.п. 14, 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має прав вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Отже, для повного відновлення пошкодженого автомобіля позивач витратив суму 30 458 грн. 11 коп., яка була частково сплачена відповідачем ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в розмірі 13 705 грн. 47 коп.

Оскільки різниця між вказаними сумами становить 16 752 грн. 64 коп. суд безпідставно відмовив в задоволенні позову до винної особи ОСОБА_2, про стягнення з відповідача коштів, які позивач сплатив для відновлення пошкодженого автомобіля.

Посилання суду на те, що формулювання позивачем вимог про стягнення суми в солідарному порядку з другим з відповідачів є підставою для відмови в позові про стягнення вказаної суми з одного з відповідачів, є помилковим.

Вирішуючи спір, суд з урахуванням встановлених обставин, та вимог закону, встановив наявність підстав для покладення цивільної відповідальності на одного з відповідачів, до яких позивався позивач, а тому відмова суду в задоволені вимог до такого відповідача є неправомірною. Стягнення розміру завданої шкоди на користь позивача з одного з відповідачів не є виходом за межі заявлених позивачем вимог, незважаючи на те, що позивач просив про солідарне стягнення суми з обох відповідачів.

Відмовляючи в задоволенні позову до СК, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач не довів, порушення останньою, своїх обов'язків за договором та законом при здійсненні виплати суми страхового відшкодування. Та обставина, що позивач реально на ремонт автомобіля витратив більше коштів ніж виплатила страхова компанія, не свідчить про те, що остання порушила закон.

На підставі вищевикладеного, вимог ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача у відшкодування майнової шкоди 16 752 грн. 64 коп. (з урахуванням 500 грн. 00 коп. франшизи.)

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, рішенням апеляційного суду позов задовольняється частково то судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно до задоволеної частини вимог.

Пред'являючи позов, представник позивача просив стягнути з відповідачів на його користь 21080 грн. 72 коп., а рішенням апеляційного суду з відповідача на користь позивача стягується 16 752 грн. 64 коп., що у відсотковому співвідношенні становить 79,47 %., що в свою чергу від судового збору сплаченого до суду першої інстанції становить 193 грн. 59 коп. (79,47% від 243,60), а до апеляційного суду 212 грн. 95 коп. (79,47% від 267,96). Тобто з відповідача на користь позивача стягується судовий збір в сумі 406 грн. 54 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріального збитку, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» 16 752 (шістнадцять тисяч сімсот п'ятдесят дві) грн. 64 коп. у відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ПРЕМ» судовий збір в розмір 406 (чотириста шість) грн. 54 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: