О К Р Е М А Д У М К А
28 вересня 2016 року м. Київ
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2016 року, постановленою у справі за позовом прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Дослідного господарства «Чабани» Інституту землеробства Української академії аграрних наук, до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «АДС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніт-2000», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, про визнання недійсним і скасування розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, витребування земельної ділянки з незаконного володіння на користь держави, касаційні скарги Генеральної прокуратури України та Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, яка підтримана Генеральною прокуратурою України, задоволено частково, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постановляючи ухвалу про часткове задоволення касаційних скарг та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ не погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що прокурором пропущено строк позовної давності звернення до суду.
Однак з такими висновками колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ повністю погодитись не можна.
Так, 30 грудня 2003 року Дослідному господарству «Чабани» Інституту землеробства Української академії аграрних наук на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 19 грудня 2003 року № 549 було видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 330,92 га для проведення науково-дослідних робіт.
Відповідно до Плану зовнішніх меж землекористування вказана земельна ділянка складалася із двох окремих земельних ділянок площами 315,49 га (земельна ділянка № 1) в межах Гатненської, Віта-Поштової сільських рад та площею 15,43 га (земельна ділянка № 2) в межах Гатненської сільської ради.
24 червня 2004 року Гатненська сільська рада погодила Президії Української академії аграрних наук вилучення земельної ділянки площею 15,43 га (земельна ділянка № 2) із землекористування дослідного господарства «Чабани» із підстав того, що вказана земельна ділянка знаходиться під вибракуваним садом та не використовується для проведення наукової роботи.
03 грудня 2004 року Гатненською сільською радою ухвалено рішення про надання згоди на передачу земельної ділянки площею 15,43 га (земельна ділянка № 2) із землекористування дослідного господарства «Чабани» в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогресбуд» (далі - ТОВ «Прогресбуд»). Підставою надання такої згоди стала постанова Президії Української академії аграрних наук від 06 липня 2004 року, яка дала згоду на вилучення вказаної земельної ділянки (списаний непродуктивний сад).
Розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 14 березня 2005 року № 124 було вилучено із постійного користування Дослідного господарства «Чабани» Інституту землеробства Української академії аграрних наук та передано в оренду ТОВ «Прогресбуд» на 49 років земельну ділянку площею 14,6334 га.
31 березня 2005 року між Києво-Святошинською районною державною адміністрацією та ТОВ «Прогресбуд» був укладений договір оренди вище зазначеної земельної ділянки строком на 49 років та цільовим призначенням - для ведення підсобного сільського господарства. При цьому із план-схеми земельної ділянки, доданої до договору оренди, вбачається, що предметом оренди є саме виділена земельна ділянка № 2, що належала Дослідному господарству «Чабани» Інституту землеробства Української академії аграрних наук.
Із постанови Київського апеляційного господарського суду від 20 січня 2010 року у справі № 36/371 вбачається, що заступник Генерального прокурора України звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом в інтересах держави в особі Державного комітету України із земельних ресурсів до Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області та ТОВ «Прогресбуд» про визнання недійсним та скасування розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 14 лютого 2005 року № 124 «Про передачу і довгострокову оренду земельної ділянки ТОВ «Прогресбуд» для ведення підсобного сільського господарства в межах Гатненської сільської ради»; визнання недійсним на майбутнє договору оренди земельної ділянки від 30 березня 2005 року, укладеного між відповідачами; зобов'язання ТОВ «Прогресбуд» повернути державі в особі відповідача - Києво-Святошинської районної державної адміністрації - земельну ділянку площею 14,6334 га, розташовану в межах Гатненської сільської ради.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 26 вересня 2008 року у справі № 6/329 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23 грудня 2008 року рішення Господарського суду міста Києва № 6/329 від 26 вересня 2008 року скасовано, позовні вимоги задоволено повністю, визнано недійсним та скасовано розпорядження від 14 березня 2005 року № 124 «Про передачу в довгострокову оренду земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогресбуд» для ведення підсобного сільського господарства в межах Гатненської сільської ради»; визнано недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки від 30 березня 2005 року, укладений між відповідачами; зобов'язано ТОВ «Прогресбуд» повернути державі в особі Києво-Святошинської районної державної адміністрації земельну ділянку площею 14,6334 га, розташовану в межах Гатненської сільської ради.

У подальшому розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 11 червня 2009 року № 683 «Про передачу у власність земельної ділянки 12-ти громадянам України для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність 12-ти громадянам України для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району та передано у власність 12-ти громадянам України земельну ділянку загальною площею 14,6336 га (рілля) для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради.

На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 11 червня 2009 року № 683 були виготовлені державні акти на право власності на земельну ділянку, які зареєстровані в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

Постановою Вищого господарського суду України від 13 травня 2009 року рішення Господарського суду м. Києва від 26 вересня 2008 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23 грудня 2008 року у справі № 6/329 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що на момент винесення розпорядження головою Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 11 червня 2009 року № 683 «Про передачу у власність земельної ділянки 12-ти громадянам України для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради», постанова Київського апеляційного господарського суду від 23 грудня 2008 року, якою було зобов'язано ТОВ «Прогресбуд» повернути земельну ділянку площею 14,6336 га у власність держави в особі Києво-Святошинської РДА, була скасована постановою Вищого господарського суду України від 13 травня 2009 року, тобто правових підстав для розпорядження вказаною земельною ділянкою в Києво-Святошинської районної державної адміністрації не було, однак держава в особі уповноважених органів прокуратури, будучи належним чином повідомлена про вказане розпорядження у визначений чинним законодавством ст. 257 ЦК України строк, не зверталася до суду із позовом за захистом порушеного права.

Також постановою заступника прокурора Києво-Святошинського району юриста 1 класу Ціцуашвілі Н.І. про порушення кримінальної справи від 25 лютого 2011 року, був встановлений факт передачі земельних ділянок площею 14,6336 га у власність 12-ти громадянам України для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради із числа земель, які належать Дослідному господарству «Чабани» Інституту землеробства Української академії аграрних наук та відносяться до категорії особливо цінних.

У постанові про накладення арешту від 19 квітня 2011 року, яка винесена старшим слідчим прокуратури Києво-Святошинського району Київської області юристом 1 класу Нагорним А.А. під розгляду кримінальної справи № 63-3112, досудовим слідством було встановлено, що Києво-Святошинською районною державною адміністрацією 11 червня 2009 року винесено розпорядження № 683, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 14,6336 га та передано у власність ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_10 для ведення особистого селянського господарства в межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, і даною постановою з метою забезпечення цивільного позову було накладено арешт на земельні ділянки в межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Крім того, заступником прокурора Києво-Святошинського району у квітні 2011 року заявлено позови до ОСОБА_1 та ОСОБА_13 про відшкодування сільськогосподарських витрат, провадження за якими ухвалами Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2011 року у справі № 2-1782/2011 та від 25 березня 2011 року, від 25 березня 2011 року у справі № 2-1388/2011, були закриті за заявою прокурора, що також свідчить про достатню обізнаність позивача як уповноваженого органу держави, про ухвалене розпорядження та не вчиненні ним (прокурором) дій, направлених на захист інтересів держави, у строки, визначенні ст. 257 ЦК України.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що прокуратурі Києво-Святошинського району з 25 лютого 2011 року було відомо, що розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 11 червня 2009 року № 683 «Про передачу у власність земельної ділянки 12-ти громадянам України для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради» було винесено, як вище зазначено, в порушення вимог ст. ст. 149, 150, 151 Земельного кодексу України. Строк позовної давності зі зверненням до суду з даним позовом сплив 26 лютого 2014 року.

Відповідачі у справі під час розгляду у суді першої інстанції відповідно до норм ч. 3 ст. 267 ЦК України подали заяви про застосування строків позовної давності, які судом враховані при ухваленні рішення.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Отже, з огляду на статус держави та її органів як суб'єктів владних повноважень положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-178цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-2165цс15.

За таких обставин викладена в ухвалі правова позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо ненаведення доводів щодо обґрунтованості позову та щодо передчасності відмови у позові з підстав пропуску строку позовної давності є помилковою, оскільки судами не допущено порушення норм процесуального права, а висновки судів є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.

Суддя Ю.Г. Іваненко