Провадження 6/127/947/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, мотивуючи його тим, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження № 50768244 з виконання виконавчого листа № 127/24176/15-ц виданого 30.03.2015-ц Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3606720,00грн, боргу за договором позики, а також 6090 грн. і 243,60 грн. судового збору. 11.04.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, згідно якої боржнику надано строк для самостійного виконання до 19.04.2016. Копії постанови направлено 11.04.2016 сторонам виконавчого провадження. 11.04.2016р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно боржника. Заявником перераховано заходи, які ним вчинені з метою виконання вказаних виконавчих листів так згідно відповіді з Пенсійного фонду України встановлено, що інформації щодо отримання боржником пенсії не знайдено, згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 11.04.2016р., встановлено, що за боржником зареєстровані нежитлові будівлі загальною площею 1739,50 кв.м. та земельну ділянку площею 1,7172га, за адресою м. Вінниця вул. Садова, 24, які перебувають заставі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», 11.05.2016р. державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме транспортних засобів, згідно відповіді Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області встановлено, що за боржником в уніфікованій базі обліку Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області сільськогосподарська техніка не зареєстрована, згідно відповіді Управління Держпраці у Вінницькій області встановлено, що за боржником технологічні транспортні засоби не зареєстровані. Просить надати дозвіл на примусове проникнення до нежитлових будівель та споруд за адресою: м. Вінниця, вул. Садова, 24, що належить ОСОБА_2

В судове засіданні державний виконавець не зявився.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Враховуючи вимоги ст. 376 ЦПК України, та те, що подання про примусове проникнення до жила розглядається негайно, суд вважає за необхідне розглянути дане подання у відсутність державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження № 50768244 з виконання виконавчого листа № 127/24176/15-ц виданого 30.03.2015-ц Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3606720,00грн, боргу за договором позики, а також 6090 грн. і 243,60 грн. судового збору.

За зверненням державного виконавця в порядку п. 10 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» суд на підставі ст. 376 ЦПК України вирішує питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника при виконанні судових рішень.

Зокрема, пунктом 15 ч. 3 ст. 11 Закону встановлено, що при виконанні судових рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи державний виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення боржників фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належні боржникові майно, яке там знаходиться та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Також, пунктом 11 ч. 3 ст. 11 Закону зазначено, що державний виконавець при виконанні судових рішень має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції.

Як вбачається з матеріалів справи напримусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження № 50768244 з виконання виконавчого листа № 127/24176/15-ц виданого 30.03.2015-ц Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3606720,00грн, боргу за договором позики, а також 6090 грн. і 243,60 грн. судового збору.

Так, 26.10.2016року, 13.12.2016 року, державним виконавцем було зроблено виходи за місцем знаходження приміщень, що належать боржнику ОСОБА_2 за адресою: вул. Садова, 24, м. Вінниця, однак потрапити до приміщень не представилось можливим, оскільки приміщення знаходяться під охороною, вхід на територію закритий металевим забором, про що складені відповідні акти.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 588758 від 02.08.2007року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1,7172 га, розташованої в м. Вінниця, вул. Садова, 24, цільове призначення для виробничих потреб.

Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 22 Конституції закріплені в ній права і свободи людини й громадянина не є вичерпними. Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Статтею 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Право на недоторканість житла, закріплене у положеннях ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Крім того, право на недоторканість житла також закріплене в ст. 12 Загальній декларації прав людини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав та основних свобод людини від 04 листопада 1950 року (ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року), ст.17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року (ратифіковано Указом Президії Верховної Ради Української РСР №2148-VIII від 19 жовтня 1973 року).

Державним виконавцем не надано жодного належного та допустимого доказу, який підтверджував би, що приміщення за адресою: м. Вінниця, вул. Садова, 24 є власністю ОСОБА_2, а також чи взагалі на арештованій земельній ділянці знаходяться будь-які об'єкти нерухомого майна.

Крім цього, державним виконавцем не надано жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує факт навмисного ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Суд вважає, що саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку наданого державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків і на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Будь-яких доказів того, що боржник вчиняє дії, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, майна, зміну місця проживання чи місця роботи, перешкоджання в реалізації арештованого майна тощо) державний виконавець не надав та про наявність таких не вказав.

Натомість, як вбачається із обґрунтування подання майно боржника вже арештована, проте в матеріалах подання відсутні відомості про вжиття державним виконавцем заходів щодо його реалізації.

Разом з цим, заявником належними та допустимими доказами не підтверджено факт того, що боржник належним чином викликався до виконавчої служби, з приводу виконання зазначеного виконавчого документу. Зокрема, у матеріалах клопотання відсутні відомості про належне повідомлення боржника про проведення виконавчих дій 26.10.2016року та 13.12.2016року.

Таким чином є підстави вважати, що відсутні відомості про вжиття державним виконавцем всіх, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», заходів примусового виконання рішення суду.

За таких обставин, суд вважає, що подання про примусове проникнення до вказаного приміщення є не обґрунтованим, оскільки державним виконавцем не було вжито достатньо заходів для безперешкодного входження до вказаного майна, та належного виклику боржника до виконавчої служби або застосування приводу боржника, які не потребують примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи, а також належними та допустимими доказами не підтверджено належність та наявність об'єктів нерухомого майна, до яких державний виконавець просить надати дозвіл на проникнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 208, 209, 210, 293, 376 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: