Справа № 352/2157/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1318/2016
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Девляшевського В.А.

секретаря Мельник О.В.

з участю представників сторін: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків, стягнення штрафних санкцій та розірвання договору - підряду, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 на рішення Тисменицького районного суду від 28 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків, стягнення штрафних санкцій та розірвання договору підряду. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що в січні 2014 року між сторонами було укладено договір підряду, за умовами якого відповідач зобов'язувався виконати ремонтно-опоряджувальні роботи у квартирі АДРЕСА_1. За виконання ремонтних робіт позивачем було сплачено аванс готівкою в сумі 79 410, 00 грн.. В лютому 2014 року в квартирі було здійснено ремонт, однак ремонтні роботи було виконано неякісно та допущено істотні недоліки, що підтверджується експертним дослідженням, яке було проведено на замовлення позивача.

У зв'язку з тим,що недоліки у роботі і матеріалах не можуть бути усунуті відповідачем, згідно умов договору та чинного законодавства ОСОБА_4 просив розірвати укладений між сторонами договір підряду та відшкодувати матеріальні та моральні збитки.

Рішенням Тисменицького районного суду від 28 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Розірвано договір підряду від 13.01.2014 року, укладений між ОСОБА_4 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_5

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 79410 грн. заподіяних матеріальних збитків, 15882 грн. штрафних санкцій із договору підряду та 5000 грн. спричиненої моральної шкоди, а всього 100292 грн.

На дане рішення представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його необґрунтованість та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що умовами договору підряду сторони визначили ряд дій, які необхідно здійснити змовнику у випадку виявлення істотних недоліків в роботі чи використаних матеріалах, для настання правових наслідків передбачених пунктом 6.2 Договору (відповідальність сторін), зокрема складення акту виявлених недоліків. Однак такий між сторонами на складався, і жодної претензії позивачем щодо виявлених недоліків у роботі та щодо їх усунення не заявлялося.

Також апелянт зазначає, що позивач фактично ухилявся від прийняття виконаних робіт та сплати коштів, про що свідчить відсутність його підпису на акті, а жодних фінансових документів на підтвердження здійснення оплати виконаних робіт, між сторонами не укладалося. Пояснення свідка ОСОБА_6 частині проведення між сторонами оплати за виконані роботи, не можуть братися судом до уваги, оскільки такі нічим не підтверджені.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, апелянт просив скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5- ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_4- ОСОБА_2 доводів скарги не визнав, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.01.2014 року між сторонами було укладено договір підряду (а.с.10), на виконання ремонтно-опоряджувальних робіт у квартирі АДРЕСА_2, яка належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_4 (а.с. 6-8).

З матеріалів справи вбачається, що за результатами виконаних робіт, відповідачем було складено і підписано відповідний акт, в якому конкретизовано, які саме роботи виконані, а також констатовано факт проведення розрахунку в сумі 79 410 грн. на момент підписання акту підрядником ОСОБА_5

Судом також встановлено, що вказаний акт виконаних робіт не був підписаний позивачем ОСОБА_7, у зв'язку з виявленням недоліків у якості виконаних робіт. Відповідно до пункту 4.6 договору підряду позивач залучив незалежного спеціаліста, представника Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Івано-Франківській області, для надання висновку з питання істотності допущених недоліків та дотримання підрядником норм і стандартів укладки підлоги.

Згідно висновку будівельно-технічного експертного дослідження №1-Б від 22.09.2014 року відповідачем не дотримано вимог стандартів, норм та технології укладки підлоги у квартирі позивача, які не відповідають нормам Національного стандарту ДСТУ-Н Б А.3.1-23:2013, а виявлені недоліки є суттєвими, оскільки потребують демонтажу існуючої підлоги та виконання повного циклу робіт (а.с. 13-23). Аналогічні пояснення експерт ОСОБА_8 надав і в суді першої інстанції.

З матеріалів справи також вбачається, що під час розгляду справи ухвалами суду першої інстанції від 12.05.2015 та 15.10.2015 (а.с.66-67, 84) додатково було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Вказану експертизу на прохання відповідача було доручено провести експертам Львівського НДІ судових експертиз. Згідно висновку №4029 судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2016 року встановлено, що відповідач (ОСОБА_5Д.) не дотримався умов договору підряду та вимог державних будівельних норм, державних стандартів при виконанні робіт у квартирі позивача; якість матеріалів не відповідає умовам договору та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; допущені недоліки не можуть бути усунені у 7-ми денний строк відповідно до умов договору згідно технології виконання такого типу робіт; виявлені недоліки можуть бути усунені шляхом повторного виконання всіх робіт; повторне використання матеріалів не можливе; наявні недоліки є істотними (а.с. 103-108).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.6, ст.4 ч.1 п.2 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на належну якість продукції та обслуговування.

Так, згідно ч.1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 853 ЦК України замовник зобовязаний прийняти виконану підрядником роботу і у разі виявлення допущених недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що факт непідписання запропонованого відповідачем акту виконаних робіт є заявою позивача про допущені недоліки у виконаній роботі у розумінні ст..853 ЦК України. З таким висновком погоджується і колегія суддів Апеляційного суду,

На підставі наявних в матеріалах справи доказів, проаналізувавши два висновки будівельно-технічної експертизи, заслухавши пояснення сторін, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про підтвердження факту істотності недоліків у виконаних роботах та матеріалах, а відтак і про під ставність вимог ОСОБА_4 щодо стягнення компенсації за завдані матеріальні збитки в сумі 79 410 грн. та передбачених п.п. 6.1, 6.2 Договору підряду штрафних санкцій у розмірі 20% від сплаченої суми.

Разом з тим, задовольняючи вимоги позивача а в частині стягнення 5000 грн. за заподіяння моральної шкоди, суд першої інстанції не врахував наступного.

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З обставин справи вбачається, що спір між сторонами виник із договірних зобов'язань. При цьому, вирішуючи спір у цій частині суд першої інстанції не врахував, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі.

Зважаючи на те, що Закон «Про захист прав споживачів» , яким керувався позивач не передбачив можливості відшкодування моральної шкоди у такому випадку, договором підряду сторони цього також не обумовили.

Отже, підстав для покладення на відповідача обовязку з відшкодування моральної шкоди позивачу у суду першої інстанції не було, у звязку з чим судове рішення в цій частині підлягає скасуванню.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів Апеляційного суду приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлене з порушенням вимог процесуального права із неправильним застосуванням матеріального права, а тому в частині стягнення моральної шкоди підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вказаної вимоги..

На підставі наведеного та ст.ст. 23, 526, 853 ЦК України, керуючись ст.ст. 307; 309; 313, 314; 316, 317 ЦПК України, колегія судів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 28 квітня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 5000 грн. моральної шкоди скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди відмовити.

В решті рішення Тисменицького районного суду від 28 квітня 2016 року залишити без зміни.

Рішення набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_9