АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7086/16 Справа № 204/7157/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання угоди та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 30.03.2015р. вона уклала угоду з відповідачем, відповідно до якої остання зобовязалась надати позивачу юридичну допомогу у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про стягнення боргу в суді першої інстанції, а позивач зобовязалась оплатити роботу відповідача у розмірі не менше 12000,00 грн., що в еквіваленті складало 500,00 доларів США. Згідно з укладеною угодою, відповідач мала надати позивачу юридичні послуги, а саме: ознайомлення зі справою, надання усних правових консультацій, складання проектів правових документів по справі, представництво інтересів у суді. Загальна ціна вищезазначених послуг була визначена в угоді у розмірі не менше 12000,00 грн. При цьому в угоді ціна кожної окремої послуги не була зазначена. Відповідно до укладеної угоди факторами, що впливали на визначення розміру оплати, були: терміновість виконання робіт по справі, ступінь складності і новизни правових питань, що стосуються справи, необхідність досвіду для ведення справи, професійний досвід і суттєві професійні здібності відповідача та інші. На виконання умов угоди 04.04.2015р. позивач передала відповідачу на її вимогу у рахунок передоплати юридичної допомоги 12000,0 грн., а також надала всі необхідні документи і інформацію, необхідні для підготовки позову, про які просила відповідач. На виконання умов угоди відповідач склала проект позовної заяви від імені позивача до суду про стягнення з ОСОБА_5 і ОСОБА_4 заборгованості за позикою, проект заяви про забезпечення позову, а також три адвокатські запити до реєстраційної служби. В порушення умов угоди щодо терміновості виконання робіт по справі підготовку позовної заяви відповідач затягнула на невиправдано великий термін, майже на два місяці, через що позовну заяву до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було подано лише 20.05.2015 року. У проектах документів прізвище позивача було зазначене невірно - Заєць замість ОСОБА_3. Також у проектах позовної заяви і заяви про забезпечення позову були зазначені різні адреси місця проживання позивача. Підготовлений відповідачем проект позовної заяви не передбачав стягнення з боржників за позикою процентів з позичальників, як це передбачено ст.1048 ЦК України. Підготовлений відповідачем проект позовної заяви передбачав стягнення з боржників за позикою суми позики у гривні з розрахунку обмінного курсу комерційного банку, що суперечить змісту ст.533 ЦК України. Підготовлений відповідачем проект позовної заяви в частині викладення обставин надання позики не відповідав змісту договору позики (розписки). Після призначення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи №201/8099/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про стягнення суми позики, позивачу довелося терміново (до початку розгляду судом справи по суті) вносити уточнення і доповнення до своєї позовної заяви, подавати відповідні докази до дня попереднього судового засідання. Для цього позивач змушена була звернутися за правовою допомогою до іншого адвоката та нести у звязку з цим додаткові витрати. За порадою відповідача при поданні позову позивач оплатила судовий збір частково у сумі 1500,00 грн. і попросила суд зменшити їй суму судового збору, оскільки отримує невелику пенсію. Через те, що позивач оплатила судовий збір не у повній сумі, додала до позовної заяви замість двох, по кількості відповідачів, лише одну копію позовної заяви, як і зазначила відповідач у складеному нею проекті позовної заяви, не додала до свого клопотання про зменшення суми судового збору довідку про розмір отримуваної позивачем пенсії і про необхідність надання такої довідки відповідач не попереджала, Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська своєю ухвалою від 22.05.2015 року залишив позовну заяву позивача без руху. Надалі, отримавши від позивача довідку про розмір пенсії та впевнившись, що пенсія позивача у 3,5 разів перевищує встановлений розмір мінімальної пенсії, Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська своєю ухвалою від 23.06.2015 року відмовив позивачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору і знову залишив позовну заяву без руху через несплату судового збору у повному розмірі. Отримавши від позивача підтвердження сплати судового збору у повному розмірі, районний суд лише 02.09.2015 року відкрив провадження у цивільній справі №201/8099/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про стягнення суми позики. З огляду на вищезазначене, позивач вважає, що через непрофесійні дії відповідача по наданню юридичних послуг відкриття провадження у цивільній справі за її позовом затягнулося майже на три з половиною місяці. Ухвалою від 02.09.2015р. у цивільній справі №201/8099/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про стягнення суми позики Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська відмовив позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову. Через неналежне виконання умов угоди позивач не отримала кваліфікованої юридичної допомоги з боку відповідача під час підготовки позовної заяви і подання позову до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про стягнення суми позики з ОСОБА_5 і ОСОБА_4, на яку цілком справедливо розраховувала, укладаючи вищезазначену угоду. Через це позивач вважає істотним порушення угоди від 30.03.2015 року з боку відповідача, що дає позивачу право заявити про її розірвання. Відповідач надала позивачу послуги правового характеру на загальну суму 3150,00 грн. (складання позовної заяви 1200,00 грн., складання заяви про забезпечення позову 1200,00 грн., складання 3-х запитів до реєстраційної служби 250,00 грн. х 3 = 750,00 грн.). Позивач зазначає, що 28.10.2015 року на свій картковий рахунок отримала від відповідачки 6915,25 грн. у якості повернення за ненадані послуги, тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просила розірвати угоду про надання юридичної допомоги у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про стягнення боргу, укладену 30 березня 2015р. між ОСОБА_3 і ОСОБА_6, стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 1934,75 грн., стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 4700,00 грн. (а.с. 2-9, 58, 71).

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено повністю; розірвано угоду про надання правової допомоги у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про стягнення боргу від 30 березня 2015 року, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_3; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 1934,75 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 4700,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 974,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що відповідач є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом №0600, виданим 11.10.1995 року Дніпропетровською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури.

30 березня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було укладено угоду, відповідно до якої остання зобовязалась надати позивачу юридичну допомогу у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу (перша інстанція), а позивач зобовязалась оплатити роботу відповідача у розмірі не менше 12000,00 грн., що в еквіваленті складало 500,00 доларів США (а.с.11).

Відповідно до умов вказаної угоди, відповідач мала надати позивачу такі юридичні послуги: ознайомлення зі справою, надання усних правових консультацій, складання проектів правових документів по справі, представництво інтересів у суді. Позивач, згідно умов договору, зобовязувалась оплатить роботу в розмірі не менше 12000,00 грн. (в еквіваленті 500 доларів США) (а.с. 11). Колегія звертає увагу, що в угоді ціна кожної окремої послуги сторонами не визначена.

Також умовами угоди передбачено, що у випадку відмови від захисту оплата проводиться за фактично виконану роботу за тарифами оплати. У випадку затримки оплати (неоплати) за виконання робіт та заохочення юриста за кожен день затримки оплати клієнт виплачує пеню в розмірі 0,5 % від невиплаченої суми.

В порядку виконання умов вищевказаної угоди, 04 квітня 2015 року ОСОБА_3 передала відповідачці грошову суму за надання юридичної допомоги у розмірі 12000,00 грн., що підтверджується відповідною розпискою (а.с.13), актом передачі грошей по оплаті наданих юридичних послуг від 04.08.2015 року (а.с14) та визнано сторонами.

Позивачем 05 серпня 2015 року на адресу відповідача курєрською поштою були надіслані документи, з проханням їх підписати, а саме: акт здачі-приймання виконаних робіт станом на 04.08.2015 року (а.с.16), виконавчий кошторис станом на 04.08.2015 року (а.с.17), зведений кошторис витрат грошових коштів по 6-ти договорам за надані юридичні послуги (а.с.18); однак, згідно розрахункової квитанції за формою N РК-1 ОСОБА_8 ААА № 102-78881737 (а.с.19), адресат відмовився від прийняття даної кореспонденції.

09 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до відповідачки з листом, у якому повідомила про втрату до неї довіри, як адвоката, і запропонувала повернути суму переплати і документи у строк до 18.09.2015р. (а.с.21, 22-24).

Листом відповідача, відправленим 22.09.2015р., позивачці було запропоновано з»явитись до офісу адвоката для узгодження та підписання актів виконаних робіт (а.с.25, 26, 27).

Лист позивача від 07 жовтня 2015 року з пропозицією направити поштою акти виконаних робіт залишено відповідачем без реагування (а.с.28).

Місцевим судом встановлено, що в порядку виконання умов договору про надання правової допомоги від 30.03.2015 року, позивачці відповідачкою було надано послуги зі складання трьох адвокатських запитів (вартість послуги - 750,00 грн.), позовної заяви (вартість послуги - 1200,00 грн.) та заяви про забезпечення позову (вартість послуги - 1200,00 грн.), що загалом складає вартість послуг у сумі 3150,0 грн. Факт отримання вказаних послуг від відповідачки визнано позивачкою в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що стверджується журналом та звукозаписом процесу, а також змістом позовної заяви на а.с. 2 9. Вказаний розмір оплати за перелічені послуги визначено саме позивачкою (відповідно до змісту позовної заяви на а.с. 2 9, складених та підписаних позивачкою акту передачі-приймання виконаних робіт і виконавчого кошторису від 04.08.2015 року на а.с. 16 17), що не оспорюється відповідачкою, відповідно до пояснень представників останньої у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що в порядку виконання умов договору від 30.03.2015 року відповідачкою було надано позивачці консультацію юридичного змісту тривалістю одна година; даний факт визнано позивачкою у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що стверджується журналом та звукозаписом процесу. Також в оформленому та підписаному позивачкою акті передачі-приймання виконаних робіт від 04.08.2015 року ОСОБА_3 зазначено про отримання консультації по правовій позиції (а.с. 16).

Колегія погоджується з доводами відповідачки про те, що для виконання умов договору про надання позивачці правової допомоги від 30.03.2015 року вона витратила 4-ри години для аналізу законодавства та судової практики щодо відповідних правовідносин. Вказаний вид діяльності адвоката перебуває у межах умов укладеної між сторонами угоди, оскільки надання усних консультацій правового змісту, складання процесуальних документів передбачають обізнаність юриста з відповідною нормативною базою та судовою практикою, що постійно оновлюються.

Колегія звертає увагу, що, згідно заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 58), отримані 28.10.2015 року від відповідачки на картковий рахунок 6915,25 грн. позивачка вважає за необхідне зарахувати у якості повернення коштів за договором від 30.03.2015 року та не просить стягувати відповідну грошову суму з відповідача на свою користь.

Отже, на час ухвалення оскаржуваного судового рішення спірною була грошова сума у розмірі 1934,75 грн. (12000,0 грн. - 6915,25 грн. - 3150,0 грн.) (а.с.58).

Частиною першою статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями ч.1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Також, статтею 907 ЦК України передбачено, зокрема, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи у повному обсязі, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення уточнених позовних вимог та необхідність скасування оскаржуваного рішення з відмовою у задоволені позову у повному обсязі, зважаючи на наступне.

Позовна вимога про розірвання договору від 30.03.2015 року на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України є недоведеною; доказів, що відповідають положенням ст.ст. 58, 59 ЦПК України, щодо надання відповідачем послуг неналежної якості суду не надано, клопотань про витребування відповідних доказів апеляційним судом позивачкою не заявлено.

Пояснення позивачки ОСОБА_3 та її дочки ОСОБА_9, що були допитані у якості свідків, колегія оцінює критично, оскільки позивачка безпосередньо, а ОСОБА_9 непрямо зацікавлені у наслідках розгляду даної справи, тому їх покази не є неупередженими та об»єктивними.

Крім того, рішенням №133/ДПР-16 від 07.09.2016 року кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, за наслідками розгляду скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_9 щодо поведінки адвоката ОСОБА_10, дисциплінарна справа стосовно відповідача закрита; фактів неякісного надання відповідачем юридичних послуг не виявлено.

Посилання представників апелянта на те, що перерахована відповідачкою 28.10.2015 року на картковий рахунок позивачки грошова сума у розмірі 6915,25 грн. не пов»язана з виконанням умов договору від 30.03.2015 року, - не спростовують доводів позивачки про те, що вона вважає за необхідне зменшити свою позовну вимогу про стягнення коштів за невиконання вказаного договору на зазначену суму. Крім того, колегія враховує показання сторін в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, які визнали, що будь-яких інших угод між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не укладалось.

Колегія звертає увагу, що позивачкою, згідно змісту позовної заяви та пояснень у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, визнано факт часткового виконання відповідачем умов угоди від 30.03.2015 року, визнано факт наявності підстав для оплати наданих відповідачем послуг та визнано факт прийняття виконаної відповідачем роботи зі складання трьох адвокатських запитів, позовної заяви та заяви про забезпечення позову на загальну суму 3150,0 грн.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачкою було надано позивачці послугу у вигляді усної консультації з правових питань тривалістю одна година та витрачено чотири години для аналізу законодавства і судової практики щодо відповідних правовідносин. Факт отримання усної консультації у наведеній тривалості визнано позивачкою, що стверджується журналом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції; необхідність витрачання відповідачем чотирьох годин для дослідження і аналізу законодавства та судової практики щодо відповідних правовідносин зумовлена змістом укладеного між сторонами договору. Доказів щодо неналежної якості вказаних послуг суду не надано, клопотань про витребування відповідних доказів судом позивачкою не заявлено. Пояснення позивачки ОСОБА_3 та її дочки ОСОБА_9, що були допитані у якості свідків, не приймаються до уваги судом з наведених вище підстав.

При визначенні вартості неоцінених позивачкою вищевказаних дій відповідачки, що здійснені останньою в порядку виконання умов договору від 30.03.2015 року, колегія не приймає до уваги представлену позивачкою суду першої інстанції інформацію про «тарифи на надання юридичної допомоги», оскільки вказана інформація оформлена у вигляді комп»ютерної роздруківки тексту з певним змістом, який не містить дати, найменування і підпису жодної із сторін. Крім того, в угоді від 30.03.2015 року розміри тарифів за окремі види юридичних послуг відповідача не зазначені, посилання на додатки до угоди з інформацією про тарифи відсутні.

Колегія приймає до уваги положення ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 22.12.2011 року, де передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Враховуючи викладене, зважаючи на недоведеність тверджень позивача про надання відповідачем неякісної правової допомоги; встановивши факт вчинення відповідачкою протягом періоду з 30.03.2015 року по 04.08.2015 року включно (згідно складеного позивачкою акту передачі-приймання виконаних робіт від 04.08.2015 року на а.с. 16) дій в порядку виконання умов договору від 30.03.2015 року, що полягають у наданні позивачці консультації тривалістю одна година та у вивченні і аналізі законодавства, судової практики щодо відповідних правовідносин тривалістю чотири години; встановивши факт відсутності узгодження між сторонами договору від 30.03.2015 року вартості кожного окремого виду виконаних відповідачкою робіт, наданих послуг; враховуючи розмір мінімальної заробітної плати на час надання послуг (1218,0 грн. - у період з 01.01.2015 року по 31.08.2015 року), - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 1934,75 грн., оскільки вона є меншою за граничний розмір витрат на правову допомогу у зазначений період за відповідний обсяг наданих послуг (1218,0 грн. мінімальної заробітної плати помножити на 40 та поділити на 100 і помножити на 5 годин (додавання 1 години та 4 годин) дорівнює 2436,0 грн.).

Колегія зауважує, що, згідно пояснень позивачки у судовому зсіданні суду апеляційної інстанції, що стверджується журналом та звукозаписом процесу, вона не претендує на отримання від відповідачки за рішенням суду 1934,75 грн. за невиконанням умов договору від 30.03.2015 року.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим та справедливим, - колегія дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підстави для стягнення з відповідачки на користь позивачки судових витрат відсутні.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання угоди та стягнення коштів відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді