У х в а л а

іменем україни

16 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В., Демяносова М.В.Іваненко Ю.Г.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, виселення, позбавлення права користування житловим приміщенням, стягнення заборгованості за комунальні послуги та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням, стягнення боргу та моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що після смерті дружини - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, він (позивач) успадкував квартиру АДРЕСА_1.

Разом з тим не може в повній мірі користуватись своїм майном в зв'язку з тим, що вказане житлове приміщення займає відповідач.

Просив ухвалити рішення, яким усунути йому перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідача з квартири, визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, стягнення з відповідача 1 577,58 грн боргу по оплаті за комунальні послуги та 5000 грн моральної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, по суті позовних вимог, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із безпідставності позовних вимог.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач успадкував спірну квартиру після смерті дружини - ОСОБА_6 Отримав свідоцтво про право на спадщину (а.с.2).

Ще за життя, а саме 22 вересня 2008 року, ОСОБА_6 уклала з ОСОБА_5 договір на здачу житлової площі у винайм. Строк дії договору сторони не визначили(а.с.23).

Відповідно до ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.

Статтею 814 ЦК України передбачено, що у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Таким чином, у зв'язку зі смертю ОСОБА_6, як наймодавця квартири, до позивача, як нового власника квартири, перейшли усі права та обов'язки наймодавця цієї квартири за договором від 22 вересня 2008 року.

Пунктом 3 договору передбачено, що наймач квартири бере на себе зобов'язання звільнити останню після повідомлення (його) про це, через два місяці.

Позивач повідомлення про необхідність звільнення квартири відповідачу не надсилав і докази про таке повідомлення в матеріалах справи відсутні.

Таким чином правових підстав для задоволення позову не має.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Демяносов

Ю.Г.Іваненко