Справа № 500/4492/16-ц
Провадження № 2/500/2622/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.
при секретарі Петровій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Начальник комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, яким просив стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства» заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 1412 грн. 13 коп., заборгованості за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення в сумі 299 грн. 90 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 32- А, кв. 3. Як споживач ОСОБА_1 користується послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, а також послугами з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж у звязку з чим, на її імя було оформлено спеціальний особовий рахунок № 1521 на який зараховується оплата. У звязку з несвоєчасним внесення оплати за використану воду та послуги з водовідведення за відповідачем ОСОБА_1 станом на 1 серпня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 1412 грн. 16 коп., а також заборгованість за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення у розмірі 299 грн. 90 коп.
В судове засідання представник позивача комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства» не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, а також не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Згідно адресної довідки наданої Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 32-А, кв. 3 з 25.09.1981 року.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання, яке призначалось на 20.09.2016 року не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджено відповідним поштовим повідомлення про отримання нею судової повістки про причини неявки суду не повідомила, в судові засідання, які призначались на 21.11.2016 року та 20.12.2016 року відповідач не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте конверти із судовими повістками повернулись на адресу суду з відмітками «за не запитанням», про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення слухання справи, або слухання справи за її відсутності на адресу суду не направляла, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того представника позивача.
Також, згідно наданих відповідачем ОСОБА_1 письмових пояснень, 27.10.2016 року вона уклала договір реструкторізації боргу, в наслідок чого просить закрити провадження та у звязку з тяжким матеріальним становищем не стягувати з неї судових витрат.
Разом з тим, від відповідача ОСОБА_1 не надходила заява про розгляд справи за її відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
В свою чергу, відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води та питного водопостачання, зокрема, шляхом: забезпечення кожної людини питною водою нормативної якості в межах науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання залежно від району та умов проживання; задоволення потреб населення у питній воді шляхом пріоритетного розвитку систем централізованого питного водопостачання та водовідведення, створення резервних систем питного водопостачання; забезпечення відшкодування в установленому порядку шкоди, заподіяної споживачам питної води підприємствами питного водопостачання внаслідок порушення законодавства у сфері питної води та питного водопостачання; встановлення екологічної броні питного водопостачання.
Згідно, ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачені права та обовязки споживачів питної води, відповідно до ч. 1 якої споживачі питної води, зокрема, мають право на: забезпечення питною водою, якість якої відповідає державним стандартам, кількість і режим подачі якої визначаються на договірних засадах в обсязі, не меншому від нормативів питного водопостачання; підключення в установленому порядку до централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно ж ч. 2 зазначеної статті споживачі питної води, зокрема, зобов'язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; у разі внесення не в повному обсязі плати за використану питну воду обмежувати власне використання питної води до рівня екологічної броні питного водопостачання.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім цього, відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів, тощо); 2) послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо) 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на укладання послуг, контроль виконання умов договору, тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд ( заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення спроможності несучих елементів конструкції, тощо).
Також, п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно з вищевказаних норм законодавства споживач зобовязаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користується ними.
Згідно даних особового рахунку № 1521, відкритого на імя ОСОБА_1, про оплату за послуги з централізованого водопостачання, вбачається, що станом на 01.08.2016 року за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 1412 грн. 16 коп.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.07.2016 року у прийнятті заяви комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж відмовлено.
Розрахунок оплати за надані послуги з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення проведений у відповідності з рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 462 від 07.06.2013 року, за № 928 від 19.07.2007 року, витягу з постанови НКРЕКП № 177 від 04.07.2014 року.
Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_1 є фактичним споживачем послуг комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства», то повинна оплачувати надані послуги і у звязку із цим суд приходить до висновку, що позовні вимоги комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.
В свою чергу, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: ОСОБА_2