АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7924/16 Справа № 185/2696/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Врона А. О. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Демченко Е.Л.,

за участю секретаря - Григор'євій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання недійсним договору та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року позов ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання недійсним договору та стягнення коштів задоволено.

Визнано недійсним, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», договір фінансового лізингу від 22 лютого 2016 року №003603.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_4 адміністративний платіж у сумі 23990 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2016 року між позивачем і відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № 003603, за умовами якого ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» зобов'язалося придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді автомобіля марки «Geely MK-Cross» модифікації «Impress» та передати цей автомобіль у користування позивача, який у свою чергу зобов'язався сплачувати за користування автомобілем періодичні лізингові платежі в розмірі 135,81 доларів США (п. 1, 10, 10.3 договору).

Договір фінансового лізингу передбачає право позивача отримати автомобіль у власність за умови повної сплати вартості автомобіля та інших витрат (п.11 договору).

Згідно п. 4.1 договору автомобіль передається у користування не пізніше 120 робочих днів з моменту сплати на рахунок товариства адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмету лізингу.

22 лютого 2016 року на виконання умов договору фінансового лізингу позивач сплатив товариству адміністративний платіж в розмірі 23990 грн.

Пунктом 12.9 спірного договору визначено, що у випадку настання обставин, передбачених, п.12.7 (перешкода представникам лізингодавця в інспектуванні предмету лізингу ) даного Договору, вже після передачі Лізингоодержувачеві Предмета Лізингу останній зобов'язаний протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту повідомлення Лізингодавця, про розірвання даного Договору підстав порушення Лізингоодержувачем умов даного Договору, сплатити Лізингодавцю всі неоплачені платежі, вказані в Додатку №3 до даного Договору, що залишилися до сплати до моменту повернення Лізингодавцю Предмета Лізингу, а також всі належні до оплати штрафні санкції, пеню та повернути Предмет Лізингу і покрити всі витрати, понесені Лізингодавцем при виконанні зобов'язань за умовами даного Договору. Всі витрати з повернення Предмета Лізингу покладаються на Лізингоодержувача. З моменту одержання письмового повідомлення від Лізингодавця про розірваніія цього Договору у зв'язку з невиконанням Лізингоодержувачем умов даного Договору, експлуатація Предмета Лізингу не допускається ні Лізингоодержувачем, ні уповноваженою ним особою.

Пунктом 12.10 спірного договору встановлено, що у випадку, якщо Лізингоодержувач не виконав свої фінансові зобов'язання, які передбачені даним Договором, Лізингодавець має право стягнути заборгованість, що утворилась на день стягнення в судовому та/або безспірному порядку, і вимагати повернення Предмета Лізингу в судовому та/або безспірному порядку, згідно з положеннями чинного законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею ст.806 ЦК України визначено, що договір лізингу - це домовленість сторін де одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

З аналізу вказаної норми можна дійти висновку, що договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору найму (оренди) та договору купівлі-продажу, а тому до відносин пов'язаних з виконанням такого договору застосовуються положення цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж та Закон України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 18 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено самостійні підстави визнання угоди недійсною, в якій закріплено одну з підстав недійсності правочину - несправедливість умов договору.

Несправедливість умов договору полягає в порушенні принципу добросовісності та порушенні істотного дисбалансу договірних прав, обов'язків сторін, які спрямовані на завдання шкоди споживачу.

Аналізуючи пункти 1.4, 10.4, 10.5, 10.13, 10.14, 10.18, 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, 12.8 оскаржуваного договору фінансового лізингу №003603 від 22 лютого 2016 року можна дійти висновку, що даний правочин по своїй суті спрямований на захист інтересів лише лізингодавця і на звуження його відповідальності, що свідчить про суттєву диспозицію між правами та обов'язками сторін, а наявність механізму зміни вартості платежів та розміру предмета лізингу тільки лізингодавцем слугує лише цьому підтвердженням, оскільки позбавляє лізингоодержувача будь-яким чином впливати на зміну істотних умов договору, що свідчить про недійсність укладеного правочину.

Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (п. 11-1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг").

Відповідно до ст. 1, 4, 5, 7 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" до фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.

Отже, лізингова компанія належить до фінансової установи, яка в даному випадку здійснює діяльність спрямовану на залучення фінансових активів та їх адміністрування для придбання товарів у групах, тобто надає фінансові послуги, а тому потребує наявності відповідної ліцензії.

Крім того, з урахуванням того, що на договір фінансового лізингу розповсюджуються норми Цивільного кодексу, які регулюють відносини з приводу найму (оренди), то у відповідності до ст.799 ЦК України такий договір укладається у письмовій формі, а у випадку участі в ньому фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки, укладений договір фінансового лізингу містить несправедливі умови, у ТОВ "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" відсутня ліцензія на здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів та їх адміністрування та з урахуванням відсутності нотаріального посвідчення договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача та визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення коштів сплачених позивачем в рахунок виконання умов договору.

Такі висновки викладені у постановах Верховного суду України у справах №6-65цс16 від 11 травня 2016 року та №6-3020цс15 від 11 травня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності необхідності отримання відповідачем відповідної ліцензії та відсутності необхідності нотаріального посвідчення оскаржуваного договору є безпідставними та не ґрунтуються на законі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач під час підписання договору був обізнаний з усіма його умовами та питань пов'язаних з їх нечесністю в останнього не виникало, не заслуговує на увагу, оскільки матеріальне право України забороняє укладання договорів, за якими одна із сторін знаходиться в суттєвій перевазі над іншою.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення норм права та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: