АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 669/1173/15-ц
Провадження № 22-ц/792/573/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді Гринчука Р.С.

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2,

представників Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи інтернату Хмельницької обласної ради про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 5 січня 2016 року,

встановила:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату (далі школа) про визнання незаконним та скасування наказу № 94-к від 21 вересня 2015 року про звільнення з роботи, стягнення середнього заробітку за весь час прогулу, починаючи з 21.09.2015 року, моральної шкоди в розмірі 2000 грн. та судових витрат в справі.

На обґрунтування позову зазначила, що на підставі наказу № 94-к від 21 вересня 2015 року її було звільнено з посади головного бухгалтера школи-інтернату відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин покладених на неї обовязків.

Вважає звільнення незаконним, без належних правових підстав, таким, що повязане з негативними стосунками, які склалися між нею та керівником учбового закладу, чим їй було заподіяної моральної шкоди.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 5 січня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд не вирішив її позову в частині скасування наказу, не взяв до уваги фактичних обставин справи, а саме, що затримка у виплату заробітної плати працівникам школи у вересні місяці 2015 року виникла не з її вини, оскільки на початок навчального року не було затверджено нового штатного розпису та тарифікаційних списків, які є підставою для нарахування заробітної плати. Ініціатором звернень працівників школи з вимогою про усунення порушень їх права на заробітну плату є безпосередньо директор школи ОСОБА_3, яка перебуває в негативних стосунках з нею. По дисциплінарних проступках від 18 травня та 28 травня 2015 року вона була двічі притягнута до дисциплінарної відповідальності, що суперечить вимогам ст. 149 КЗпП України. Не було враховано також вимог ст. 149 КЗпП України щодо врахування ступеню тяжкості вчиненого проступку при обрання виду стягнення.

В судовому засіданні апелянт та її представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представники відповідача в суді заперечили проти апеляційної скарги.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992, № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" встановлено, що

у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Судом встановлено, що 15.04.2013 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу в Ямпільську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат на посаду головного бухгалтера.

Наказом директора школи від 18.05.2015 року, №27-к позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання посадових обовязків, порушення, вчинені при веденні бухгалтерського обліку.

Наказом директора школи від 28.05.2015 року, №28-к ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання своїх посадових обовязків.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 24.07.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 10.09.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання вищевказаних наказів незаконними та їх скасування було відмовлено, накази були визнані законними, а оголошення позивачу двох доган за неналежне виконання нею своїх посадових обовязків головного бухгалтера навчального закладу визнані такими, що відповідають вимогам трудового законодавства.

Згідно наказу директора Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 94-к від 21.09.2015 року позивача звільнено з займаної посади головного бухгалтера з 21.09.2015 року на підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, у звязку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором.

Як вбачається зі змісту вищевказаного наказу, з вини головного бухгалтера ОСОБА_1 було несвоєчасно виплачено заробітну плату працівникам навчального закладу за вересень місяць 2015 року.

Зокрема, в порушення вимог ст. 24 Закону України „Про оплату праці, п. 2 р. 4 Колективного договору Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату, замість виплати заробітної плати працівникам 11.09.2015 року, вона не була сплачена до 21.09.2015 року включно.

Причиною такої затримки у виплаті стало невиконання позивачем своїх посадових обовязків, закріплених в посадовій інструкції головного бухгалтера, з якою ОСОБА_1 була ознайомлена особисто, зокрема, п.п. 3.3., 3.4., 3.6., 3.12., 3.14., 3.23. цієї інструкції.

Від надання письмових пояснень щодо виявлених вище порушень строків виплати заробітної плати ОСОБА_1 відмовилася.

Як було встановлено судом на підставі досліджених доказів, затримка у виплаті заробітної плати сталася через те, що позивач несвоєчасно та з наявністю помилок надав на підпис директору школи платіжні доручення на перерахування сум заробітної плати. Так, грошові кошти на заробітну плату з Державного казначейства були перераховані 04.09.2015 року, однак платіжні доручення на перерахунок цих коштів були надані бухгалтерією на підпис директору 17.09.2015 року з недоліками, які знову ж таки після їх усунення повторно були надані на підпис, після чого була проведена виплата заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищевказаним рішенням Білогірського районного суду від 24.07.2015 року було встановлено, що обєктивних даних про те, що фактичною причиною притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є неприязні стосунки, які склалися між нею та директором школи, негативне ставлення до неї з боку останньої встановлено не було.

При цьому необхідно зазначити, що в даній справі також не міститься обєктивних даних, які б підтвердили цю обставину.

Таким чином посилання апелянта на переслідування з боку керівництва школи, що, за її твердженням, стало фактичною підставою для звільнення, є необґрунтованим і до уваги судом не приймається.

Твердження ОСОБА_1 про те, що затримка у виплаті першої частини заробітної плати (авансу) працівникам школи виникла через відсутність затвердженого нового штатного розпису та тарифікаційних списків на початок навчального року є безпідставне, оскільки на їх підтвердження сторона не надала жодних обєктивних даних.

В той же час справа містить документи, зокрема, штатний розпис та тарифікаційний список станом на 01.09.2015 року, затверджені директором Департаменту освіти і науки Хмельницької облдержадміністрації 18.09.2015 року та погоджені першим заступником голови обласної ради, зі змісту яких вбачається, що перешкод для виплати авансу працівникам школи у вересні 2015 року у встановлені строки не було.

Про це свідчить також і лист Департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації №3207-41/2015 від 09.12.2015 року на ім'я директора Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату, зі змісту якого вбачається, що з початку нового 2015-2016 навчального року всі заклади освіти обласного підпорядкування виплатили аванс без затримки та в термін, визначений колективними договорами. Бухгалтерія школи-інтернату повинна була виплатити аванс усім працівникам у строк, зазначений колективним договором.

При цьому слід зауважити, що у випадку збільшення або зменшення розміру заробітної плати спеціалістам школи у вересні місяці 2015 року на підставі нових затверджених штатного розкладу та тарифікаційних списків, відповідне корегування можливо було провести бухгалтерією при нарахуванні заробітної плати за повний місяць, враховуючи суми, виплачені авансом.

Крім того, як пояснила в суді апелянт, що також не заперечувалося і представниками відповідача, виплата авансу у вересні місяці 2015 року працівникам школи-інтернату відбулася на підставі тарифікаційних списків, які діяли раніше, тобто до 1 вересня 2015 року. При цьому жодних порушень фінансової дисципліни з цього приводу зафіксовано не було. Таким чином слід зробити висновок, що відсутність затвердженого у встановленому порядку нових штатного розкладу та тарифікаційних списків станом на 12 вересня 2015 року не було перешкодою для проведення нарахування та виплати працівникам установи авансу. Невиплата заробітної плати призвела до негативних наслідків для спеціалістів школи-інтернату, що підтверджується матеріалами справи, з яких вбачається незадовільна оцінка якості роботи головного бухгалтера з боку працівників.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 5 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 53,54