Справа № 396/229/16-ц
Провадження № 2/396/189/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого: Шепетько Володимир Іванович

за участю секретаря Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третя особа без самостійних позовних вимог ОСОБА_3, про визнання недійсним та скасування правового акту індивідуальної дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Новоукраїнського району про визнання незаконним та скасування правового акту індивідуальної дії, яким просить визнати незаконними та скасувати - рішення №20 від 29.04.2011 року "Про оформлення права власності на будівлю зерносховища (ангар) гр. ОСОБА_1М.", рішення виконкому ОСОБА_2 сільської ради №47 від 30.08.2011 року "Про внесення змін до рішення №20 від 29.04.2011 р.", свідоцтво про право власності на нерухоме майно №405159 серії САЕ від 08.12.2011 р., виданого ОСОБА_2 сільською радою на ім'я ОСОБА_1 на майно - комплекс будівель, розташованих у с. Шишкіне, вул. Садова, 29 Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Судом пропонувалось стороні позивача вирішити питання щодо залучення до участі у розгляді справи співвласника вказаного нежитлового приміщення, проте позивач ОСОБА_1 і його представник ОСОБА_4 не вважали за необхідне заявити клопотання про її залучення як співвідповідача, а тому за ініціативою суду було залучено до участі у розгляді справи як третю особу співвласника ОСОБА_3

На обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що не подав жодної заяви до сільської ради про оформлення на себе права власності на нежитлове приміщення, оскільки мав намір після завершення його будівництва оформити його за ФГ "ОСОБА_3 і К", головою якого він являється, а тому у відповідача не було жодних підстав для винесення оскаржуваних рішень і видачі оскаржуваного свідоцтва.

Крім цього, оскаржувані рішення винесені із порушенням чинного законодавства, оскільки як на момент винесення рішень, так і на даний час, будівництво нежитлового приміщення є не завершеним й не було документів від дозвільних організацій на введення його в експлуатацію.

Позивач і його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні у режимі відеоконференцзв'язку позов підтримали, посилаються на обставини, викладені у позовній заяві, додатково повідомили, що колишній сільський голова ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_5 не мав права підписувати 08.12.2011 року свідоцтво про право власності, оскільки на той час його повноваження закінчились, у зв'язку з чим видане свідоцтво є недійсним. Він не знав про існування оскаржуваних рішень виконкому і свідоцтва, оскільки не отримував їх, а дізнався про їх наявність лише 12.02.2013 року на початку розгляду справи із ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, й рішенням Новоукраїнського районного суду від 13.11.2013 року вказане нежитлове приміщення залишено у спільній частковій власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3

Посилаються на те, що позивачем не пропущено строк позовної давності, у зв'язку з чим просять задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 позов визнав, пояснив, що попередній голова ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_5 неправомірно виніс оскаржувані рішення, оскільки не мав підстав виносити на розгляд виконкому ці питання без письмової заяви позивача ОСОБА_1, повідомив, що згідно журналу вхідної кореспонденції сільської ради, в 2011 році заяви від імені ОСОБА_1 з приводу оформлення права власності на нежитлове приміщення не надходили, й такі заяви в архіві сільської ради відсутні. Також повідомив, що сільська рада не мала права виносити такі рішення до моменту введення нежитлового приміщення в експлуатацію та отримання дозвільних документів. Йому невідомо, чи отримував позивач оскаржувані рішення та видане свідоцтва, оскільки у сільській раді відсутні будь-які підписи ОСОБА_1 про їх отримання.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, забезпечивши участь свого представника ОСОБА_7, який не погодився із позовними вимогами, пояснивши, що вказаний позов зачіпає інтереси його довірительки, яка є співвласником цього нежитлового приміщення й повинна брати участь як співвідповідач, від імені своєї довірительки він заявляє про застосування судом наслідків спливу позовної давності, оскільки оскаржувані рішення винесені у 2011 році, а позов пред'явлений у 2016 році, тобто після спливу майже 5 років, вважає, що позивач знав про наявність оспорюваних рішень виконкому, оскільки на момент їх прийняття проживав однією сім'єю із третьою особою ОСОБА_3 і сином ОСОБА_5, який на той час був головою сільської ради, й приймав ці рішення в інтересах сім'ї, позивач особисто сплачував грошові кошти за послуги БТІ із своєї платіжної картки, також мається його підпис у замовленні від 17.02.2011 року на проведення БТІ робіт про підготовку технічних документів на нежитлове приміщення. Просить відмовити у задоволенні позову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що на час винесення оспорюваних рішень він працював головою ОСОБА_2 сільської ради, пояснив, що позивач ОСОБА_1 подава до сільської ради заяву про оформлення з ним права власності на комплекс будівель нежитлового приміщення, яку йому передала секретар ради, й він, поставивши на ній резолюцію, передав її на розгляд виконкому ради. Представники виконкому на місці оглядали стан нежитлового приміщення, після чого приймалися рішення №20 від 29.04.2011 року "Про оформлення права власності на будівлю зерносховища (ангар) гр. ОСОБА_1М." та рішення виконкому ОСОБА_2 сільської ради №47 від 30.08.2011 року "Про внесення змін до рішення №20 від 29.04.2011 року", а згодом БТІ підготувало свідоцтво про право власності на нерухоме майно №405159 серії САЕ від 08.12.2011 року, яке мав підписати він як сільський голова, проте його повноваження вже були припинені, й свідоцтво фактично підписала секретар ради як виконуюча обов'язки сільського голови. Пояснив, що позивачеві із самого початку було відомо про наявність оскаржуваних рішень і свідоцтва, проте він вирішив їх скасувати після розірвання шлюбу із ОСОБА_3, щоб помститися їм.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи та свідка і дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини.

Згідно рішення виконкому ОСОБА_2 сільської ради Новоукраїнського району №20 від 29.04.2011 року "Про оформлення права власності на будівлю зерносховища (ангар) гр. ОСОБА_1М.", рішення №47 від 30.08.2011 року "Про внесення змін до рішення №20 від 29.04.2011 року", свідоцтва про право власності на нерухоме майно №405159 серії САЕ від 08.12.2011 року, виданого ОСОБА_2 сільською радою на ім'я ОСОБА_1, останній являється власником нерухомого майна - комплексу будівель, розташованих у с. Шишкіне, вул. Садова, 29 Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.14,15,80,81).

Згідно рішення Новоукраїнського районного суду від 15.11.2013 року у справі №396/183/13, співвласниками вказаного нежитлового нерухомого майна являються позивач ОСОБА_1 і третя особа ОСОБА_3 із частками по 1/2 кожному (а.с.186-192).

Згідно листа ОСОБА_2 сільської ради Новоукраїнського району від 01.12.2015 року, оскаржувані рішення №20 від 29.04.2011 року, №47 від 30.08.2011 року виносились за підписом попереднього сільського голови ОСОБА_5, у вхідній документації сільської ради за період з 01 січня по 30 серпня 2011 року записи про реєстрацію заяв на оформлення право власності на будівлі - відсутні (а.с.10). Також від контролюючих органів не видавалися акти чи рішення про прийняття нежитлового приміщення в експлуатацію (а.с.11-13).

Згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, нежитлове приміщення за адресою - с. Шишкіне по вул. Садовій, 29 Новоукраїнського районустаном на 25.02.2016 року, нежитлове приміщення є комплексом будівель, до складу якого входять будівля зерносховища загальною площею 714 кв.м., будівля гаражу загальною площею 264,8 кв.м., будівля майстерні для ремонту техніки загальною площею 78 кв.м., приміщення для охоронців загальною площею 36 кв.м., розташований на земельній ділянці 2 га, співвласниками якого являються ОСОБА_1 і ОСОБА_3, нежитлове приміщення перебуває у задовільному стані, експлуатація якого є можливою (а.с.127-181).

В матеріалах технічної документації містяться квитанції від 13.07.2011 року та 08.02.2012 року про сплату від імені позивача ОСОБА_1 послуг БТІ (а.с.98,108), також мається замовлення послуг БТІ на виготовлення технічної документації від 17.02.2011 року із підписом від імені позивача ОСОБА_1 (а.с.109).

Дані обставини можуть свідчити про обізнаність позивача ОСОБА_1 та його самостійний намір на оформлення права власності на спільне нежитлове майно, що, в свою чергу, надає право відповідачеві ОСОБА_2 сільській раді та третій особі співвласнику ОСОБА_3 заявити про застосування наслідків спливу позовної давності. Представник ОСОБА_2 сільської ради не заявив про застосування позовної давності, таку заяву подав представник третьої особи ОСОБА_7 Проте, суд позбавлений можливості вирішити питання про можливість застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки, згідно ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст.30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Таким чином, третя особа ОСОБА_3 не являється стороною у справі і позбавлена можливості скористатися своїм правом на застосування наслідків спливу позовної давності.

Згідно змісту ст.33 ЦПК України, заміна неналежного відповідача або залучення співвідповідача можливе за клопотанням позивача.

Судом пропонувалось позивачеві залучити до участі у розгляді справи спеіввласника нежитлового приміщення ОСОБА_3 із метою повноти, всебічності та об'єктивності вирішення справи, проте сторона позивача не забажала заявляти клопотання про залучення ОСОБА_3 як співвідповідача, а суд із власної ініціативи справі залучити її лише як третю особу, проте статус ОСОБА_3 як третьої особи за обсягом прав є значно вужчим ніж статус співвідповідача, що означає обмеження її права як співвласника спірного нежитлового приміщення на належний правовий захист, що, в свою чергу, матиме своїм наслідком неповноту та необ'єктивність судового розгляду.

Згідно ст.ст. 317,386 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що незалучення ОСОБА_3 до участі у справі як співвідповідача буде порушенням її права як діючого співвласника нежитлового приміщення на належний судовий захист, а дії сторони позивача, які не бажали її залучення до участі у справі свідчать про недобросовісність процесуальної поведінки та намір фактичного усунення її від справи або про обмеження її процесуальних прав.

За таких обставин, будь-яке судове рішення по суті позову без залучення ОСОБА_3 до участі у справі як співвідповідача буде незаконним і необгрунтованим, оскільки базуватиметься на неповно та необ'єктивно з'ясованих обставинх справи, а тому з цих підстав слід відмовити у задоволенні позову, пояснивши позивачеві, що така відмова у позові не перешкоджає повторному зверненню до суду із аналогічними позовними вимогами до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Новоукраїнського району, яка прийняла оскаржувані рішення та видала оспорюване свідоцтво про право власності, і до відповідача ОСОБА_3, яка являється співвласником спірного нежитлового приміщення.

Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 88,212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: В. І. Шепетько