Провадження № 2/742/717/16
Єдиний унікальний № 742/1624/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Ільченка О.І., секретаря Здоровець Т.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом Прилуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно виплаченого матеріального забезпечення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 2058,05 грн., як незаконно виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач, як на момент подачі заяви про надання йому статусу безробітного так і безпосередньо перебуваючи на обліку в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості як безробітній і отримуючи допомогу по безробіттю, був зареєстрований як приватний підприємець, а тому йому за період з 12 липня 2006 року по 17 червня 2007 року безпідставно виплачена допомога по безробіттю.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач у суді подав письмове заперечення суть якого зводиться до того, що позивач лише 15.02.2013 (тобто через п?ять років з моменту призначення допомоги) провів звірку достовірності даних які стали підставою для виплати йому матеріального забезпечення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 з 12 липня 2006 року по 17 червня 2007 року перебував на обліку в Прилуцькому міськрайонному центрі зайнятості як безробітній.

Згідно витягу з наказів від 12.07.2006 року № НТ 060712 та на підставі письмової заяви відповідача йому був наданий статус безробітного та призначена допомога по безробіттю згідно ст.ст. 22, 23 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (а.с. 8-10).

За повідомленням Державного реєстратора від 15.02.2013 ОСОБА_2 був зареєстрований фізичною особою - підприємцем, але про даний факт не повідомив центр зайнятості при наданні статусу безробітного (а.с. 13, 15).

За період перебування на обліку в центрі зайнятості відповідачем отримана допомога в розмірі 2058 грн. 05 коп (а.с. 7).

На підставі акту № 10 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 26.02.2013 (а.с. 13), директором Прилуцького міськрайонного центру зайнятості 26.02.2013 видано наказ № 47 про повернення виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 2058 грн. 05 коп., яка відповідачем у добровільному порядку не повернута (а.с. 16-17).

Згідно п.б ч.3 ст.1 Закону України Про зайнятість населення до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов?язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання своїх обов?язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20.11.2000 року №307, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

За таких обставин, оскільки відповідач у заяві від 12.07.2006 вказував, що в даний час він не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача незаконно виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 2058 грн. 05 коп.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2015 було скасовано постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.04.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2013 та провадження у справі за позовом Прилуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 2058,05 грн. закрито у зв?язку з помилковим визначенням юрисдикції даної справи у порядку адміністративного судочинства (а.с. 19-25).

Проте, приймаючи заяву відповідача про відмову в позові через сплив строків позовної давності, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність - три роки.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Сторонами не оспорюється той факт, що саме 15.02.2013 під час проведення звірки достовірності даних, які є підставою для виплати матеріального забезпечення безробітному ОСОБА_2, встановлено, що він не мав на це права. Тобто, саме тоді позивач дізнався про порушення його права, інтересу.

Оскільки позивач звернувся до суду лише 30.05.2016, тобто після спливу 3-х річного строку звернення до суду (останній день 15.02.2016), тому за наявності заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає достатньо правових підстав для відмови у задоволені позову.

Доводи представника позивача про переривання строку позовної давності шляхом пред?явлення позову в адміністративному судочинстві, суд вважає не заслуговуючими на увагу, оскільки даний позов у порядку цивільного судочинства, яке регламентує спірні правовідносини, пред?явлено після спливу строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Прилуцькому міськрайонному центру зайнятості у позові до ОСОБА_2 про стягнення незаконно виплаченого матеріального забезпечення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: О.Ільченко