З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"16" грудня 2016 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: Саландяк О.Я.,
секретаря: Буга Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринці в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В судове засідання представник позивача Лукянчук Д.О. не з'явився, надав суду письмову заяву (а.с. 31, 45), у якій позов підтримав, просить його задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені позивачем судові витрати, просить справу розглядати у його відсутність, не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторона скористалась своїми процесуальними правами.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання (а.с. 22, 23) та за місцем проходження військової служби (а.с. 29, 35) повідомлявся належним чином та завчасно, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення (а.с. 42,44), заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не надав, поважності причин неявки суду не повідомив, позов не оспорив.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною.
Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки, вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи не заперечив позивач, про що вказав суду у наданій письмовій заяві.
Оглянувши позовну заяву, заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.
За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти в розмірі 25 процентів річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати на інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 38% річних. (п.1.4 Договору). Для обліку кредитної заборгованості у кредитодавця відкрито рахунок НОМЕР_2.0 (п.2.3 договору). Погашення кредиту позичальником здійснюється шляхом безготівкового перерахування на рахунок вказаний у п.2.3. договору та/або шляхом внесення готівкою в касу кредитодавця для зарахування на зазначений рахунок коштів в сумах та терміни, визначені у додатку№1 (п. 2.5 договору). Забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за договором є неустойка, а також інші види забезпечення виконання зобов'язань згідно із правочинами, які можуть бути укладені з метою забезпечення виконання позичальником за договором, незалежно від того, зазначені вони в договорі чи ні (п. 3.1. Договору). Проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем щомісячно (п. 4.1 Договору). Проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.4 договору та 5% річних (п. 4.3 Договору).
За умовами кредитного договору кредитодавець зобов'язався надати позичальнику кредит в порядку та на умовах визначених договором (п. 5.1 Договору), а позичальник зобов'язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним, та інші платежі за договором, та повернути його кредитодавцеві в порядку та на умовах, визначених договором (п. 5.2.1 Договору). Крім того, позичальник зобов'язаний отримувати заробітну плату та інші додаткові виплати підприємства, на якому він працює тільки на поточний (картковий) рахунок, відкритий в кредитодавця, на протязі всього строку (терміну) дії договору (п. 5.2.5 Договору). За невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної в п.п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 Договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф в розмірі 10 процентів від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання (п. 6.4 Договору).
Відповідно до п.6.1.-6.3. договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором, позичальник відшкодовує кредитодавцю завдані цим збитки в повному обсязі понад неустойку (штраф, пеню), які передбачені договором. За прострочення позичальником строку сплати процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному договором, а також за прострочення позичальником визначеного договором строку повернення кредиту, в т.ч. строку дострокового повернення кредиту, в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов'язання за кожен день прострочення.
За невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної в п.п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5, договору позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання (п. 6.4 кредитного договору).
П. 7.1 кредитного договору визначено, що договір укладено строком на 24 місяці, набирає чинності з моменту його підписання уповноваженим представником кредитодавця і позичальником та скріплення печаткою кредитодавця, та діє по 27.03.2015 р. У разі наявності заборгованості позичальника по договору на 0-00 год. останнього дня дії договору у зв'язку з відсутністю можливості кредитодавцем списати грошові кошти з поточного (карткового) рахунку з причини їх відсутніності, кредитодавець має право та можливість в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії договору на 30 календарних днів. У разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобов'язань за договором, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір припиняє свою дію у разі виконання позичальником своїх зобов'язань по договору в повному обсязі.
Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, перерахувавши кредитні кошти на відкритий картковий рахунок відповідача відповідно до п. 2.3. договору, а відповідач скористався ними, за що були нараховані відсотки (а.с.9)
За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 є зобов'язальними, і регулюються нормами ЦК України.
Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2ст. 1050 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Тип та розмір процентної ставки визначається кредитним договором.
За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст.ст.626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідач ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору та вказаних норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 23.09.2016 року утворилась заборгованість, а тому сума заборгованості по кредитному договору підлягає стягненню в розмірі 5844,28 грн., з яких 2833,25 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту, 1564,29 грн. - сума прострочених відсотків по кредиту, 1027,49 грн. - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 419,25 грн. - сума пені за несвоєчасне повернення відсотків. При цьому вирішуючи питання про стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми пені за несвоєчасне повернення кредиту суд приходить до висновку про необхідність стягнення такої суми саме в розмірі 1027,49 грн., а не в розмірі що вказаний позивачем у позовній заяві - 1127,31 грн., оскільки згідно всіх доданих до позовної заяви розрахунків про суму заборгованості позичальника ОСОБА_1 розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становить саме 1027,49 грн. За таких обставин позов в частині стягнення суми пені за несвоєчасне повернення кредиту підлягає частковому задоволенню.
Також позивач просить відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача ОСОБА_1 інфляційні втрати на суму простроченого кредиту в сумі 153,33 грн.
Судом перевірено нарахування позивачем відповідачу інфляційних втрат на суму простроченого кредиту та погоджується із даному сумою, оскільки перевіривши порядок нарахування відповідно до листа Верховного Суду України №62-97 від 03.04.1997 р. про рекомендації відносно застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, заявлена позивачем сума боргу відповідає дійсності.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В матеріалах справи відсутні посилання та докази того, що відповідачем допущено невиконання або неналежне виконання будь-якої умови договору, зазначеної в п.п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 Договору, а відтак позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами порушення відповідачем п.п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 Договору, за що згідно п. 6.4 Договору позивач просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 400,00 грн. За прострочення терміну повернення кредиту та прострочення терміну сплати процентів за користування кредитом (п.п.6.2., 6.3 договору) позивачем нараховано пеню у визначеному договором розмірі, з часу припинення зарахування заробітної плати на поточний рахунок позичальника у кредитодавця передбачено збільшення відсоткової ставки, та в цій частині позов задоволено, а тому суд не може застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання, припинення зарахування заробітної плати), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне у те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Також позивачем не доведено суду підстави припинення нарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання договору.
Таким чином суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 400,00 грн. як наслідок порушення п. 5.2.5 Договору слід відмовити.
Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1) у вигляді судового збору у розмірі 1378,00 грн., відповідно до ст. 88 ЦПК України.
Відповідно до ст. 61 ч.1 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 509 ч.3, 526, 530, 610, 611, 625, 626 ч.1, 627, 629, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 74, 88, 158 ч.2, 197 ч.2, 209, 210, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Експрес-Банк» судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.
В задоволенні решти позову - відмовити.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку може він може подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: /підпис/
Суддя