Справа № 740/1332/16-ц
Провадження № 2/740/497/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд

в складі судді - Куровського Ю.В.

при секретарі - Гришкевич В.О.

у відкритому судовому засіданні в м.Ніжин розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Український аграрний союз» про стягнення матеріальної і моральної шкоди заподіяних внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача на його користь 19903, 02 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, 1010 грн. вартості проведених експертних досліджень та 551,20 грн. витрат по сплаті судового збору, посилаючись на те, що 31.10.2015 року громадянин ОСОБА_2, керуючи трактором марки ХТЗ-17021, д.н. НОМЕР_1 із дисковими боронами, рухаючись по дорозі Ніжин - Бахмач - Дмитрівка, між с. Кунашівка та м. Ніжин, не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, габарити дискової борони заважали боковому проїзду, не надав переваги в русі зустрічному автомобілю НОМЕР_2, який належить йому, внаслідок чого відбулось зіткнення, в результаті якого автомобіль отримав пошкодження. Громадянин ОСОБА_2 порушив п. 13.1 та 13.4 Правил дорожнього руху.

Вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом та схемою ДТП, а також постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03.12.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності. По даній справі його було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_2 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 31.10.2015 р. був працівником відповідача. Також, відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини, виданого Ніжинською інспекцією держтехнагляду 22.06.2009 року, НОМЕР_3, трактор марки ХТЗ-17021, д.н. НОМЕР_1 належить відповідачеві.

Згідно звіту № 896/15 про оцінку вартості матеріального збитку від 20.12.2015 року вартість матеріального збитку завданого йому внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП складає 19903,02грн. Також, ним були понесені витрати на виготовлення даного звіту, які склали 1010,00 грн.

Вважає, що відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки - трактора марки ХТЗ-17021, д.н. НОМЕР_1, а також, як роботодавець особи, що скоїла ДТП, повинен відшкодувати йому витрати, які він мусить зробити для відновлення первинного стану свого автомобіля марки «CHERYEASTER» д.н,з. НОМЕР_2, пошкодженого в ДТП, тобто витрати на його повний ремонт.

У нього на утриманні знаходиться син - ОСОБА_3 1983 року народження, який має 1-шу групу інвалідності. І в наслідок того, що на даний час автомобіль не відремонтовано після ДТП йому та його близьким (в тому числі і сину) довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, йому довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з підтриманням нормальної дієздатності його сина та з роботою. Він через втрату автомобіля, не міг виконувати деякі доручення керівництва, що були пов'язані з переїздом, що спричинило проблеми на роботі.

Крім того, раніше дуже часто на вихідних він із сім'єю виїжджали з міста на відпочинок від тяжкого робочого тижня, після ДТП змога на законний відпочинок зникла. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово відноситися. Такий стан призвів до розладу стосунків у його родині. Розмір заподіяної йому моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести йому і його родині та витрати, пов'язані з відновленням його психічного стану, відпочинком від усього, що сталося з ним та членами його родини, особливо сином. Розмір його душевних страждань і страждань його родини він оцінює в 5000 гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести зокрема: порушення звичайного способу життя, утруднення пересування його сина, негативного впливу на стан здоров'я, а також моральних страждань, пов»язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

Представник відповідача ТОВ «Український Аграрний Союз» позовні вимоги не визнав, оскільки як зазначено у позовній заяві підставою для звернення до суду став факт встановлення вини працівника відповідача - ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим, відповідно до ст.ст. 1172 та 1187 Цивільного кодексу України, відповідальність за шкоду завдану майну позивача працівником відповідача, зобов'язаний нести відповідач.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у справі № 740/4864/15-п від 03 грудня 2015 року.

Підтвердженням розміру завданої матеріальної шкоди, як зазначає позивач, є звіт № 896/15 про оцінку завданого матеріального збитку колісного транспортного засобу - автомобіля легкового, який належить позивачу, який складено 20 грудня 2015 року.

Відповідно до висновку, який містить зазначений звіт, вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача, складає 19 903,02 гривні.

Проте, вважає, що вказаний звіт не може бути взятий до уваги як належний та допустимий доказ по справі так як відповідно до розділу «Обмеження щодо достовірності» висновки цього дослідження є достовірними за умови, зокрема, якщо дані про умови експлуатації КТЗ, що представлені для дослідження, наявність або відсутність аварійних чи інших ушкоджень КТЗ до дати його оцінки, та інші дані, що використовуються в розрахунках досліджень, достовірні.

Таким чином, обов'язковою умовою для визнання достовірності та прийняття до увагу висновків звіту є підтвердження власником колісного транспортного засобу - позивачем по справі, відсутність пошкоджень транспортного засобу, які перелічені у додатку № 1 до звіту, як на момент вчинення ДТП, так і після неї - до моменту передачі транспортного засобу для проведення дослідження.

ДТП сталася 31.10.2015 року, при цьому позивач звернувся для проведення дослідження лише 15.12.2015 року, тобто, майже через 2 місяці після ДТП.

Як зазначено самим позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, саме він наздогнав винуватця ДТП та виїхав йому наперед, тобто пошкодження транспортного засобу позивача не позбавляла можливості пересуватися на транспортному засобі.

Звіт не містить жодних посилань на неможливість самостійного пересування транспортним засобом.

Відповідно до звіту експлуатація транспортного засобу до моменту звернення для його дослідження склала 7,83 року.

Зазначені вище факти підтверджують можливість нанесення ряду пошкоджень транспортного засобу позивача самим позивачем, або третіми особами як до ДТП, так і після нього - до моменту передачі транспортного засобу для проведення дослідження.

Крім цього, викладений у додатку № 1 до звіту перелік пошкоджень достовірно неможливо встановити, оскільки він написаний від руки нерозбірливим почерком та потребує розшифровки.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві у результаті ДТП йому та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Крім цього, позивач, через втрату транспортного засобу, не зміг виконувати деякі доручення керівництва, що спричинило проблеми на роботі, а право на законний відпочинок зникло, що призвело до розладу у його родині та пригніченого стану.

Разом з цим, позовна заява не містить конкретних доказів таких тверджень, а матеріали справи підтверджують зовсім протилежні факти.

Відповідно до обставин скоєння ДТП, зазначених під час розгляду справи Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області № 740/4864/15-п, і як було зазначено вище, позивач самостійно наздогнав на своєму транспортному засобі винуватця ДТП.

Крім цього, немає ніяких доказів, що після ДТП позивач викликав евакуатор для доставки свого транспортного засобу за своїм місцем проживання чи на спеціалізовану станцію технічного обслуговування.

З даних тверджень виходить, що транспортний засіб, який постраждав під час ДТП, не зазнав ушкоджень, які б були несумісні зі змогою пересування на ньому. Тому не зрозуміло з яких причин позивачу прийшлося пересісти на громадський транспорт, відмовитися від виїзду з сім'єю на відпочинок та всіх інших обставин, які позивач зазначив у позовній заяві.

Позивач не надав жодних доказів щодо звернення ні ним, ні членами його родини, до медичних закладів за допомогою у відновленні психічного стану, який, начебто, постраждав у результаті ДТП та втрати можливості у пересуванні.

Позивач з власних мотивів, про які він не зазначив у позовній заяві, відмовився від використання власного транспортного засобу, що призвело до всіх негараздів, які сталися з ним і його сім'єю. Відповідач не знаходить причинного зв'язку між виною працівника відповідача в ДТП та обставинами, що зазначаються в позовній заяві щодо відшкодування моральної шкоди, що є обов'язковою умовою настання відповідальності за завдання моральної шкоди.

Позовна заява не містить жодних обґрунтувань розміру моральної шкоди, яку вимагає стягнути позивач, відсутні будь-які докази

Відшкодування, за фактичними обставинами підтверджується відсутність обов'язкових умов для настання відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди.

Просив звернути увагу на те, що між прийняттям постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської обл. № 740/4864/15-п від 03.12.2015 р. та зверненням позивача до суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - пройшло майже 5 місяців.

До цього часу відповідач не отримав жодного звернення від позивача про відшкодування або ремонт транспортного засобу позивача, в зв'язку з неможливістю виконання позивачем своїх трудових обов'язків та начебто проблем у сімейному житті.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Український Аграрний Союз» про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяних внаслідок ДТП просив відмовити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Він пояснив ,що 31.10.2015 року він керував трактором, який належав відповідачу та виконував роботу у зв»язку з трудовими стосунками. Прицепні знаряддя на тракторі були зазначені габаритами і позивач сам на їх наїхав, а тому у спричиненні шкоди позивачу його вини немає.

Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 31.10.2015 року третя особа ОСОБА_2, працюючи у відповідача, керував транспортним засобом-трактором марки ХТЗ із дисковими боронами та рухався по дорозі Ніжин-Бахмач-Дмитрівка. Між с.Кукшин та м.Ніжин ОСОБА_2О не дотримався безпечного бокового інтервалу, габарити дискової борони заважали боковому проїзду, не надав переваги в русі транспортному засобу під керуванням позивача, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Автомобілю марки «CHERYEASTER» д.н.з. НОМЕР_2, який належить позивачу були завдані механічні пошкодження. Вина третьої особи ОСОБА_2 встановлена постановою Ніжинського міськрайсуду від 03 грудня 2015 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.13.1,13.4 ПДР і був підданий адміністративному штрафу. Оскільки третя особа була в трудових відносинах з відповідачем і визнана винною у спричиненні матеріальної шкоди позивачу то відповідач як власник джерела підвищеної небезпеки повинен нести згідно ст.1187 ЦК України матеріальну відповідальність за завдану шкоду. Актом технічного огляду пошкодженого автомобіля визначені механічні пошкодження автомобіля суб»єктом оціночної діяльності. Звітом про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля «CHERYEASTER» визначено,що вартість відновлювального ремонту становить 19903.02 грн.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідач ставить під сумнів акт технічного огляду та звіт про оцінку вартості збитку посилаючись на те, що обов'язковою умовою для визнання достовірності та прийняття до увагу висновків звіту є підтвердження власником колісного транспортного засобу - позивачем по справі, відсутність пошкоджень транспортного засобу, які перелічені у додатку № 1 до звіту, як на момент вчинення ДТП, так і після неї - до моменту передачі транспортного засобу для проведення дослідження. ДТП сталася 31.10.2015 року, при цьому позивач звернувся для проведення дослідження лише 15.12.2015 року, тобто, майже через 2 місяці після ДТП.Суд вважає, що посилання відповідача про наявність пошкоджень автомобіля після ДТП є надуманими і нічим не підтвердженими та такими що не можуть поставити під сумнів звіт та акт ТО. Визначена ж вартість збитку являє собою реальні витрати, які мусить понести позивач на відновлення пошкодженої речі. Щодо дати оцінки транспортого засобу після ДТП, то враховуючи, що адміністративна справа щодо ДТП за участю позивача та ОСОБА_2 була розглянута 03.12.2015 року, то час оцінки транспортного засобу 15.12.2015 року у суду не викликає сумнівів. Крім того суд приймає до уваги звернення позивача до страховика про відшкодування завданої шкоди та Моторного страхового бюро України.

Відповідач та третя особа позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не визнали і вважають, що позивач не надав жодних доказів щодо звернення ні ним, ні членами його родини, до медичних закладів за допомогою у відновленні психічного стану, який, начебто, постраждав у результаті ДТП та втрати можливості у пересуванні.

Позивач з власних мотивів, про які він не зазначив у позовній заяві, відмовився від використання власного транспортного засобу, що призвело до всіх негараздів, які сталися з ним і його сім'єю. Відповідач не знаходить причинного зв'язку між виною працівника відповідача в ДТП та обставинами, що зазначаються в позовній заяві щодо відшкодування моральної шкоди, що є обов'язковою умовою настання відповідальності за завдання моральної шкоди.

Позовна заява не містить жодних обґрунтувань розміру моральної шкоди, яку вимагає стягнути позивач, відсутні будь-які докази.

Відшкодування, за фактичними обставинами підтверджується відсутність обов'язкових умов для настання відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди.

Суд вважає,що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав суду жодних доказів, які свідчили про її спричинення. Посилання позивача на те, що пошкодження автомобіля вплинуло на його трудову діяльність, порядок відпочинку, догляд за сином інвалідом 1-ї групи, пригнічення стану здоров»я нічим не підтверджено. Зі слів позивача автомобіль залишався в робочому стані і дозволяв його експлуатацію. Позивач не довів, що використання власного автомобіля було обумовлено трудовим договором. Щодо розміру моральної шкоди то позивач пояснив, що він її визначив виходячи із матеріальних витрат, які він поніс у зв»язку із поїздками до м.Києва, що не може вважатись розміром моральних страждань.

Керуючись ст.1166,1167,1187 ЦК України,ст.213-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В

Стягнути з ТОВ «Український аграрний союз» на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 19903 грн.02 коп. та 551.20 грн. витрат на сплату судового збору.

В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області в 10 денний строк.

Суддя Ю.Куровський