У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» на рішення апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» (далі - ПАТ «Європейський газовий банк») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 14 листопада 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Європейський газовий банк», правонаступником якого є ПАТ «Європейський газовий банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, з урахуванням договору про реструктуризацію вказаного кредитного договору від 14 листопада 2013 року, за умовами якого позичальнику відкрито невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію з лімітом максимальної заборгованості 482 372 грн 88 коп. на строк до 13 листопада 2015 року зі сплатою 17,00 % річних за кредитними коштами у доларах США та 22 % річних за кредитними коштами у національній валюті. 14 жовтня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідачі передали банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, яка належить їм на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 1998 року.

Відповідачі неналежно виконували взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором іпотеки, на вимоги не реагували, унаслідок чого станом на 16 червня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 130 539 грн 23 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 125 740 грн 57 коп.; заборгованість по сплаті процентів у розмірі 4 870 грн 33 коп.; неустойка 126 грн 69 коп.

З урахуванням наведеного ПАТ «Європейський газовий банк» просило суд у рахунок погашення заборгованості у розмірі 130 539 грн 23 коп. за кредитним договором від 14 листопада 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання за банком права власності на предмет іпотеки за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, припинити право власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 на предмет іпотеки.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 5 травня 2016 року позов ПАТ «Європейський газовий банк» задоволено. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Європейський газовий банк» за кредитним договором від 14 листопада 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцям у рівних частинах на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 1998 року. За рахунок предмета іпотеки задоволено вимоги ПАТ «Європейський газовий банк» по стягненню заборгованості за кредитним договором від 14 листопада 2007 року у розмірі 130 539 грн 23 коп. Встановлено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ПАТ «Європейський газовий банк» предмета іпотеки у власність за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, яка складає 736 360 грн. Припинено право власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцям у рівних частинах на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 1998 року. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Європейський газовий банк» витрати за оплату послуг оголошення в пресі в сумі 420 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2016 року рішення районного суду скасовано. У задоволенні позову ПАТ «Європейський газовий банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Європейський газовий банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов ПАТ «Європейський газовий банк», суд першої інстанції виходив із того, що позичальником належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконано, унаслідок чого виникла заборгованість, а, отже, банк, як іпотекодержатель, вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено іпотечним застереженням у договорі.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції й відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Європейський газовий банк», виходив із того, що відповідачем було достроково сплачено заборгованість за спірним кредитним договором, а відповідно до розрахунку заборгованості станом на 16 червня 2015 року та 16 липня 2015 року відповідачем не було допущено порушення строків погашення заборгованості по тілу кредиту, а, отже, наявна заборгованість у загальному розмірі 130 539 грн 23 коп. не завдає збитків і не зменшує обсяг прав позивача. Таким чином, заборгованість відповідача за спірним кредитним договором неспівмірна з вартістю іпотечного майна, тому відмова у зверненні стягнення на предмет іпотеки не завдає банку збитків.

Проте повністюпогодитись із таким висновкомапеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 14 листопада 2007 року між ПАТ «Європейський газовий банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, з урахуванням договору про реструктуризацію вказаного кредитного договору від 14 листопада 2013 року, за умовами якого позичальнику відкрито невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію з лімітом максимальної заборгованості 482 372 грн 88 коп. на строк до 13 листопада 2015 року зі сплатою 17,00 % річних за кредитними коштами у доларах США та 22 % річних за кредитними коштами у національній валюті.

14 жовтня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавці передали банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, яка належить їм на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 1998 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, а ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 червня 2014 року прийняв спадщину на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та його залучено до участі у справі як правонаступника ОСОБА_4

ПАТ «Європейський газовий банк» указувало про те, що ОСОБА_3 неналежно виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, на вимоги не реагував, унаслідок чого станом на 16 червня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 130 539 грн 23 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 125 740 грн 57 коп.; заборгованість по сплаті процентів у розмірі 4 870 грн 33 коп.; неустойка 126 грн 69 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Судом установлено, що згідно з п. 3.1.4. договору іпотеки у випадку невиконання або часткового невиконання позичальника зобов'язань за цим договором або за кредитним договором (в тому числі і по сплаті будь-яких платежів, які повинні бути здійснені відповідно до кредитного договору), іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

У п. 5.2. договору іпотеки сторони передбачили, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки.

Також, судом установлено, що відповідно до розрахунку заборгованості за період з 1 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року була наявна заборгованість ОСОБА_3 перед банком по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 4 668 грн 97 коп., тобто було прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором. Крім того, ОСОБА_3 продовжує не виконувати взяті на себе зобов'язання за спірним кредитним договором, унаслідок чого станом на 29 січня 2016 року заборгованість складає 252 962 грн 41 коп.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, щосуд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенніпозову про звернення стягнення на предмет іпотеки як сама по собі неспівмірність заборгованості за основним зобов'язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-340цс15 від 4 листопада 2015 року, яка у силу ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для усіх судів України.

Таким чином, апеляційний суд у порушення вищевказаних положень закону та вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову банку на підставі не співмірності поточної заборгованості відповідача за спірним кредитним договором з вартістюмайна, переданого в іпотеку, оскільки чинним законодавством не передбачено такої підстави для відмови узадоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, апеляційний суд належним чином не визначився з сумою заборгованості відповідача за кредитним договором, не врахував, що внаслідок неналежного виконання умов договору розмір кредитної заборгованості постійно зростає відповідно до умов договору.

За таких обставин, коли фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.П.Штелик