Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Ластовки Н.Д.,

при секретарі - Панасюк Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в якій просить роз'яснити рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, а саме, просить надати роз'яснення згідно питання щодо змісту виконавчого листа по справі № 755/21191/15-ц, а саме: чи розповсюджуються умови стягнення аліментів на всі вищі учбові заклади України, незалежно від форми власності, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3, який навчається на 3-му курсі Академії адвокатури України з 01.09.2016 року, денна форма навчання, контрактна основа, стипендії не отримує.

В судове засідання сторони не з`явилися, проте у відповідності до ч. 3 ст. 221 ЦПК України заява про роз'яснення рішення суду розглядається протягом десяти днів, неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву про роз'яснення рішення суду, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що Дніпровським районним судом міста Києва 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ухвалено рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Малина, житомирської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працює в Київській міжрегіональній митниці Міндоходів, проживає за адресою: 02192, АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, з моменту його повноліття, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_4 і до закінчення ним навчання на денному відділенні вищого учбового закладу, але не довше ніж до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення суду від 22 грудня 2015 року в Апеляційному порядку не оскаржувалося і набрало чинності.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України «Судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України». Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, є «обовязковість рішень суду»

Ч.1 ст.14 ЦПК України закріпила «Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами».

Також згідно ст. 11 «Про судоустрій України» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому змісту. Подання заяви про розяснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане, або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України N14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» закріплено, що відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Нормами ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Як вбачається із поданої ОСОБА_1 заяви про роз'яснення рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.12.2015 року вона просить роз'яснити п.1 резолютивної частини рішення суду в питанні чи розповсюджуються умови стягнення аліментів на всі учбові заклади України, незалежно від форми власності.

Як вбачається з резолютивної частини рішення суду від 22.12.2015 року аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнуто на період його навчання на денному відділенні вищого учбового закладу, але не довше ніж до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Проте як частиною другою цієї статті встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Тобто, за змістом зазначеної правової норми законодавцем визначено, що сплата аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, провадиться до досягнення нею двадцяти трьох років, проте припиняється у разі припинення навчання.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе роз'яснити своє рішення від 22.12.2015 року, а саме те, що аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягуються на період його навчання на денному відділенні вищого учбового закладу, але не довше ніж до ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто, тільки припинення навчання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, до ІНФОРМАЦІЯ_5 є підставою для припинення стягнення аліментів за рішенням суду від 22.12.2015 року. Отже, аліменти стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, з моменту його повноліття, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_4 і до закінчення ним навчання на денному відділенні вищого учбового закладу, в даному випадку на період його навчання в Академії адвокатури України.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів -задовольнити.

Роз'яснити п. 1 резолютивної частини рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року наступним чином: аліменти стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, з моменту його повноліття, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_4 і до закінчення ним навчання на денному відділенні вищого учбового закладу, в даному випадку на період його навчання в Академії адвокатури України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: