Суддя Зяброва О. Г.
Справа № 644/4689/16-ц
Провадження № 2/644/1911/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Зябрової О.Г.,
при секретарі Дяченко А.В.,
за участі позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3, третя особа Публічне Акціонерне Товариство «Акцент-Банк» про розірвання договору, стягнення сплачених коштів та відшкодування моральної шкоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_3, 3-я особа ПАТ «Акцент-Банк», в якому просила розірвати договір від 21.12.2015 року, стягнути з ФОП ОСОБА_3 внаслідок розірвання договору суму задатку в розмірі 7811 грн, стягнути з ФОП ОСОБА_3 неустойку за невиконання ним зобов»язання в розмірі 671 грн. 66 коп., стягнути з ФОП ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану неправомірними діями в розмірі 3900 грн., стягнути з ФОП ОСОБА_3 судові витрати по справі у розмірі 551,20 коп.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі.
Відповідач ФОП ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.
Представник третьої особи у судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Зі згоди позивача та представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін.
З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2015 року ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 , уклали письмовий договір індивідуальний номер замовлення AG-100, відповідно до якого відповідач зобов»язався організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками відповідача. Договором передбачені індивідуальні ознаки ПВХ конструкцій, а саме профіль: ПВХ ROTTA, заповнення 4-16-4, білого кольору, загальною площею 3,78 кв.м. Вищевказаним договором передбачено, що замовник зобов»язана сплатити вартість виробу, а виконавець зобов»язується передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 28 робочих днів з моменту укладання договору. Відповідно до договору вартість виробів складає 7811 грн. На виконання свого зобов»язання щодо оплати вартості виробу, позивач під впливом омани, уклала договір з ПАТ «Акцент-банк», відповідно до заяви позичальника № A3H6RG159550147 кредитно-заставний договір, відповідно до якого банк перерахував кредитні кошти на поточний рахунок СПД ОСОБА_4
Як вбачається з відповіді відповідача, останній посилаючись на те, що витрати на виготовлення продукції вже були зроблені в повному обсязі та у звязку тим, що скло нарізане або розкроєне під розмір, поверненню не підлягає на підставі, відмовився у добровільному порядку розірвати укладений раніше договір.
З пояснень позивача та його представника вбачається, що станом на дату звернення до суду, відповідач умови договору не виконав, ПВХ конструкції, що були предметом вище вказаного договору, у власність ОСОБА_1 не передав та кошти за невиконання умов договору позивачу не повернув.
Так, згідно із вимогами ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обов»язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України - порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно до вимог ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суд на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Оскільки, як вбачається з пояснень позивача та наданих ним доказів, відповідач не виконав належним чином умови договору, суд вважає за можливе розірвати договір, укладений між позивачем та відповідачем 21.12.2015р.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини, випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, про можливість задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп., отже зазначену суму суд вважає за необхідне стягнути з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 79, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3, третя особа Публічне Акціонерне Товариство «Акцент-Банк» про розірвання договору, стягнення сплачених коштів та відшкодування моральної шкоди задовольнити.
Розірвати договір № AG-100 від 21.12.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму завдатку за договором від 21.12.2015 року у розмірі 7811 гривень 00 коп.
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3900 гривень 00 коп.
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 551 гривні 20 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:

20.12.2016