Провадження № 2/742/1469/16
Єдиний унікальний № 742/3399/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Зарічної Л.А., при секретарі Геєць О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И В :

09 листопада 2016 року ПАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 30 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та акціонерним товариством «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» укладений договір про відкриття рахунку у цінних паперах № 739, який набрав чинності 30.11.2012 року та з урахуванням п. 9.2 договору діє на даний час, оскільки сторонами повідомлень у письмовій формі про його розірвання не надсилались. В результаті несплати відповідачем за обслуговування рахунку у цінних паперах з І кварталу 2013 року по ІІІ квартал 2016 року (з 01.01.2013 року по 30.09.2016 року) заборгованість складає 1 260,00 грн., пеня у сумі 405,59 грн., штраф у сумі 585,00 грн., індекс інфляції за весь час прострочення у сумі 542,07 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором від 30.11.2012 року на загальну суму 2 792,66 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1 378,00 грн.

У судове засідання сторони не зявилися, проте, представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі, а відповідач про розгляд справи за її відсутності та часткове визнання позовних вимог, застосування строків позовної давності частині вимог про стягнення заборгованості у період з 01 січня 2013 року по 30 вересня 2013 року та стягнення пені і індексу інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

30 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернулася до Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» з заявою на відкриття рахунку у цінних паперах (фізичної особи) (а.с. 24).

30 листопада 2012 року ОСОБА_1 складена Анкета рахунку у цінних паперах та картка зразку підпису розпорядника рахунком (а.с. 25-26) та того ж дня між акціонерним товариством «Фінансова компанія «Укрнафтогаз», зберігачем, та ОСОБА_1, депонентом, укладений договір про відкриття рахунку у цінних паперах № 731 Ф (а.с. 13-22).

Відповідно до довідки № 0312/5 від 03.12.2012 року, ОСОБА_1 на підставі Договору на відкриття рахунку у цінних паперах № 731Ф від 30.11.2012 року та пакету документів, наданого згідно Заяви на відкриття рахунку у цінних паперів від 30.11.2012 року, відкрито рахунок в цінних паперах № 924084 (а.с. 27).

Відповідачем за відкриття рахунку сплачено 03.09.2012 року 170,00 грн. (а.с. 28).

Позивачем складені рахунки відповідачу за надання послуг за обслуговування рахунків в цінних паперах за ІV квартал 2012 року, І квартал 2013 року, ІІ квартал 2013 року, ІІІ квартал 2013 року, ІV квартал 2013 року, І квартал 2014 року, ІІ квартал 2014 року, ІІІ квартал 2014 року, ІV квартал 2014 року, І квартал 2015 року, ІІ квартал 2015 року, ІІІ квартал 2015 року, ІV квартал 2015 року, І квартал 2016 року, ІІ квартал 2016 року, ІІІ квартал 2016 року (а.с. 30, 32,34,36,38,40,42,44, 46, 48, 50, 52, 54,56).

Позивачем складені акти прийому-передачі наданих послуг за ІV квартал 2012 року - ІІІ квартал 2016 року (а.с. 31,33,35,37,39,41,43,45, 47,49,51,53,55,57).

Позивачем неодноразово надсилалися ОСОБА_1 вимоги про сплату боргу, що утворився у звязку із неналежним виконанням умов договору, що залишилися без відповіді (а.с. 58-80).

Статтями55 та 124 Конституції України передбачено захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлено юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими, не забороненими законом, засобами.

За змістом ч. 1ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частина 1 статті 612Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до умов п. 1 договору № 739 Ф від 30 листопада 2012 року, Депонент доручає, а Зберігач зобовязується надавати Депоненту послуги щодо відкриття та ведення рахунку у цінних паперах, зберігання належних Депоненту цінних паперів, обслуговування операцій за цим рахунком, отримання доходів за цінними паперами на викладених нижче умовах відповідно до «Положення про депозитарну діяльність», затвердженого рішенням державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 17.10.2006 року № 999, Внутрішнього положення та Регламенту здійснення професійної депозитарної діяльності Зберігача цінних паперів, чинного законодавства та на підставі розпоряджень Депонента (а.с. 13).

Підпунктом 2.4.5 укладеного договору передбачено, що Депонент зобовязаний оплачувати послуги Зберігача згідно з розцінками, умовами та строками, передбаченими цим Договором та тарифами Зберігача (а.с. 15).

У пункті 15 Додатку № 1 до договору № 739 Ф від 30 листопада 2012 року визначені розцінки (тарифи) на депозитарні операції з ЦП Зберігача ПрАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» (без ПДВ), зокрема, за обслуговування рахунку у цінних паперах (в квартал) встановлено 90,00 грн. (а.с. 17).

Пунктом 4.2. договору встановлено, що плата за обслуговування рахунку у цінних паперах Депонента вноситься Депонентом щоквартально до 20 числа останнього місяця поточного кварталу шляхом перерахування грошових коштів на поточний (розрахунковий) рахунок Зберігача, незалежно від отримання чи неотримання Депонентом рахунку (а.с. 16).

У пункті 6.7 договору зазначено, що за порушення термінів оплати, передбачених цим договором, Депонент виплачує Зберігачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на період прострочення, від загальної суми заборгованості за кожен день прострочення до дня повного виконання зобовязань включно.

Згідно п. 6.8 договору, прострочення платежу більш як на 60 днів вважається відмовою від виконання умов Договору, у звязку з чим Депонент, крім пені, повинен сплатити Зберігачу також і штраф у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, які діють на дату стягнення заборгованості.

Відповідно до п. 6.10 договору, Депонент повинен сплатити пеню та/або штраф протягом одного робочого дня з дня отримання вимоги або самостійно без отримання вимог Зберігача (а.с. 17).

Ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З розрахунку, здійсненого позивачем, вбачається, що відповідач має заборгованість за договором про відкриття карткового рахунку у цінних паперах № 739Ф від 30 листопада 2012 року на загальну суму 2792,66 грн., що складається з заборгованості за обслуговування рахунку у цінних паперах у сумі 1260,00 грн., пені у сумі 405,59 грн., штрафу у сумі 585,00 грн., індексу інфляції у сумі 542,07 грн.

Що стосується вимог відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з позовної заяви та доданих матеріалів позивач дійсно має намір стягнути з відповідача заборгованість за зберігання належних їй цінних паперів та інші послуги за період з 01 січня 2013 року по 30 вересня 2013 року та з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2016 року.

Досліджені докази, а саме меморіальний ордер №@2PL714886 від 90 листопада 2013 року підтверджує ті обставини, що вказаної дати ОСОБА_1 здійснила проплату в розмірі 90 грн. за обслуговування рахунку по договору №739 Ф від 30.11.2012 року, що відповідно до ст.264 ЦК України свідчить про переривання перебігу позовної давності, а відтак розмір заборгованості за обслуговування рахунку у цінних паперах у розмірі 1260 грн. підлягає до повного задоволення, як і вимога про стягнення індексу інфляції та пені, яка нарахована в межах 1 річного строку позовної давності.

Відповідно до ч.І ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За порушення виконання грошового зобов'язання відповідачем щодо розрахунку за надані послуги позивач застосовує два види цивільно-правової відповідальності, а саме пеню та штраф, що є незаконним.

Так відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не можу бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином суд вважає, що вимоги в частині стягнення штрафу до задоволення не підлягають, що узгоджується і з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року в цивільній справі № 6-2003цс15 за позовом публічного акціонерного товариства «Апекс-Банк» про стягнення заборгованості.

«Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно- правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Що стосується вимог відповідача про зменшення розміру неустойки, суд вважає за необхідне зазначити наступне, що дійсно, відповідно до ст. 551 ЦК України, може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує збитки та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається із досліджених доказів, розмір неустойки не перевищує розміру збитків, а обставини щодо примусу укладення вказаного договору стороною відповідача належними доказами не підтверджується.

Таким чином суд вважає, що до задоволення підлягають вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за обслуговування рахунку цінних паперів у розмірі 1260 грн., пеня 405 грн.59 коп. та індекс інфляції за час прострочення 542 грн.07 коп., оскільки суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобовязання за укладеним договором, у звязку з чим порушення зобовязання визнається судом таким, що сталося з вини відповідача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору мають бути стягнуті з відповідача пропорційно до задоволених вимог, а саме на суму 1089 грн.34 коп.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 610-612, 624, 625, 629 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» заборгованість за договором про відкриття карткового рахунку у цінних паперах № 739Ф від 30 листопада 2012 року на загальну суму 2207 грн.66 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» судовий збір у сумі 1089 грн.34 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у десятиденний строк з дня його проголошення . Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя