Справа № 761/3488/16-ц
Провадження № 2/761/3547/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.,

при секретарі Кріт І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про зобов'язання сплатити компенсацію, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (Відповідач) про захист та поновлення порушених авторських прав.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 03.03.2016р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.42).

Свої позовні вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с.37-40) Позивач обгрунтовує тим, що з 2006 року займається фотозйомкою, в тому числі рухомого складу залізничного транспорту та свої роботи для публічного ознайомлення розміщує, зокрема на інтернет-сторінці «ІНФОРМАЦІЯ_1» під псевдонімом «ІНФОРМАЦІЯ_2». 05.01.2010р. під час перебування у локомотивному оборотному депо Апостолово Придніпровської залізниці, Позивачем зроблено фотосерію з двох кадрів ІНФОРМАЦІЯ_4. 10.12.2013р. на електронну пошту Позивача надійшов лист від співробітника Відповідача - ОСОБА_2 щодо надання згоди на використання фотографій Позивача у книзі «ІНФОРМАЦІЯ_3», яка планувалась до випуску підприємством, зокрема фотографії ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з тим представник Відповідача обов'язковою умовою вказав про зазначення ім'я та прізвища Позивача як автора використаного фотоматеріалу. Того ж дня, Позивач надіслав відповідь ОСОБА_2, якій надав згоду на розміщення вказаної фотографії у книзі та повідомив свою прізвище, ім'я та місто, де він мешкає. 04.03.2015р. у поштовому магазині «Мінімаркет» Позивач придбав книгу «ІНФОРМАЦІЯ_3», та при огляді звернув увагу, що на сторінці 49 розміщено фотографію ІНФОРМАЦІЯ_4, проте на останньому аркуші книги, де зазначено інформацію про авторські права на використані твори, відсутня будь-яка інформація щодо Позивача як автора вищезазначеної фотографії, чим було грубо порушено авторські права Позивача. Враховуючи вищевикладене, Позивач просив: у зв'язку з порушенням відповідачем авторських прав Позивача передбачених чинним законодавством України під час використання фотографії Позивача ІНФОРМАЦІЯ_4у книзі «ІНФОРМАЦІЯ_3», замість відшкодування збитків або стягнення доходу внаслідок порушення авторських прав відповідачем, зобов'язати Відповідача сплатити на користь Позивача компенсацію у розмірі 10 мінімальних заробітних плат (станом на час ухвалення рішення у справі); - зобов'язати Відповідача сплатити на користь Позивача у повному обсязі судові витрати пов'язані з розглядом справи.

Відповідач подав суду заперечення на позовну заяву (а.с.54-58), в яких зазначив, що фото ІНФОРМАЦІЯ_4 було знайдено дизайнером книги ОСОБА_3 на російському сайті «ІНФОРМАЦІЯ_1» та використано в дизайні книги, автор фотографії був зазначений під псевдонімом ІНФОРМАЦІЯ_2, літературний редактор Відповідача розшукав його і вів з ним листування. Так, 10.12.2013р. Відповідач отримав від Позивача лист щодо надання згоди на розміщення зазначеної фотогррафії у книзі та повідомлено прізвище та ім'я автора, відтак Відповідач розмістив фото ІНФОРМАЦІЯ_4 в книзі «ІНФОРМАЦІЯ_3» з дозволу автора, у зв'язку з чим відсутні порушення майнових авторських прав Позивача при використанні його фотографії у вказаній книзі. Оскільки використана в книзі фотографія зроблена Позивачем була взята з інтернету, зокрема за сайту «ІНФОРМАЦІЯ_1», на останньому аркуші книги Відповідачем у відповідності до ст. 444 ЦК України та ст. 14 Закону України «Про авторське право та суміжні права» було зазначено джерело запозичення - сайт «ІНФОРМАЦІЯ_1», а тому, є безпідставні висновки Позивача про необхідність зазначення його імені та прізвища як автора при використанні фото взятого з цього сайту та його публікації. Окрім того, згідно роз'яснень Верховного Суду України, компенсація підлягає виплаті лише у доведенні Позивачем факту порушення його майнових прав, в той час, як з позову випливає, що ОСОБА_1 вимагає стягнення компенсації за порушення його особисто немайнових авторських прав, що виражається, як він вважає у не зазначенні його імені та прізвища у виданій книзі УДППЗ «Укрпошта». А тому, Позивачем всупереч вимогам законодавства неправомірно визначено форму захисту його особисто немайнових прав як стягнення компенсації згідно ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», що є також підставою для відмови у задоволенні позовних вимог та стягненні з УДППЗ «Укрпошта» грошових коштів у розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник Відповідача - Левченко С.М. проти позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні з підстав, зазначених у запереченнях.

Вислухавши Позивача та представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 є автором фотографії «ІНФОРМАЦІЯ_4», яке було розміщено для публічного огляду на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.28).

Так, 10.12.2013р. на електронну адресу Позивача надійшов лист від представника УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_2, в якому остання зазначила, що в кінці 2013 року УДППЗ «Укрпошта» готує до друку книгу для службового використання «ІНФОРМАЦІЯ_3» на 80 сторінках, тиражем 800 шт., в якій будуть представлені не тільки поштові марки із зображенням паровозів, тепловозів, електровозів, створених на підприємствах України, а також їх фото. Серед фотографій представник Відповідача хотів використати і знімки Позивача «ІНФОРМАЦІЯ_5» и ІНФОРМАЦІЯ_4, які були взяті з сайту «ІНФОРМАЦІЯ_1», в зв'язку з чим просив Позивача надати дозвіл на безкоштовне розміщення вказаних фотографій у видавництві, а зі свого боку зобов'язались зазначити в книзі ім'я та прізвище автора або інші дані (а.с.13).

У відповідь на вказаний лист, Позивач 10.12.2013р. надіслав відповідь, в якій зазначив, що він не заперечує проти використання фотографій в книзі, яку планує випускати Відповідач, та зазначив ім'я автора фотографії - ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ (а.с.14).

Листом від 10.12.2013р. представник Відповідача ще раз запевнив Позивача про обов'язкове зазначення в книзі автора фотографії (а.с.15).

Разом з тим, в книзі «ІНФОРМАЦІЯ_3» не було зазначено ім'я та прізвище Позивача як автора фотографій «ІНФОРМАЦІЯ_4», водночас вказано, що були використані фотографії, зокрема з сайту «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.18-21).

В грудні 2015 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою про досудове врегулювання цивільного спору щодо порушення авторських прав, в якій пропонував вирішити питання щодо порушення Відповідачем авторських прав Позивача шляхом мирного, досудового врегулювання (а.с.22-24).

У відповідь на вказану заяву, відповідач листом від 12.01.2016р. № 8211-3-3538-1-07 запропонував Позивачу наступні пропозиції по врегулюванню ситуації: - у доступних Відповідачу джерелах інформації (сайт підприємства, он-лайн журнал «Філателія України») розмістити інформацію про використані в книзі «ІНФОРМАЦІЯ_3» фотоматеріали (в т.ч. зазначення імені Позивача як автора фотографії «ІНФОРМАЦІЯ_4»); - запропонувати співпрацю щодо розміщення творів Позивача в інших філателістичних виданнях; - укласти угоду про авторську винагороду щодо розміщення фотографій відповідно до ставко авторських винагород, що діють на підприємстві (а.с.26-27).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір.

Положеннями ч.2 статті 11 цього ж Закону встановлено, що авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення.

За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства), як це встановлено ч. 1 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Згідно ч.1 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ч.1 ст. 433 ЦК України об'єктами авторського права є твори, зокрема фотографічні твори. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що твори є об'єктами авторського права без виконання будь-яких формальностей щодо них та незалежно від їх завершеності, призначення, цінності тощо, а також способу чи форми їх вираження. Вказані положення також закріплені в ст. 8 Закон України «Про авторське право і суміжні права».

Згідно з ч.1 ст. 437 ЦК України авторське право виникає з моменту створення твору.

Відповідно до ч.1 ст. 445 ЦК України автор має право на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ч.2 ст. 11 Закон України «Про авторське право і суміжні права» авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Так, згідно ст. 423 ЦК України визначено, що особистими немайновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на визнання людини творцем (автором, виконавцем, винахідником тощо) об'єкта права інтелектуальної власності; 2) право перешкоджати будь-якому посяганню на право інтелектуальної власності, здатному завдати шкоди честі чи репутації творця об'єкта права інтелектуальної власності; 3) інші особисті немайнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Особисті немайнові права інтелектуальної власності належать творцеві об'єкта права інтелектуальної власності. У випадках, передбачених законом, особисті немайнові права інтелектуальної власності можуть належати іншим особам.

Особисті немайнові права інтелектуальної власності не залежать від майнових прав інтелектуальної власності.

Особисті немайнові права інтелектуальної власності не можуть відчужуватися (передаватися), за винятками, встановленими законом.

В той час, як особистими немайновими правами автора згідно ст. 438 ЦК України визначено право: 1) вимагати зазначення свого імені у зв'язку з використанням твору, якщо це практично можливо; 2) забороняти зазначення свого імені у зв'язку з використанням твору; 3) обирати псевдонім у зв'язку з використанням твору; 4) на недоторканність твору.

Відповідно до ст. 440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору;

3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

За ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Відповідно до ст. 443 ЦК України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Так, в судовому засіданні встановлено, що не заперечувалось сторонами, що Позивач як автор фотографії «ІНФОРМАЦІЯ_4» дав дозвіл Відповідачу на безкоштовне використання вказаної фотографії у книзі «ІНФОРМАЦІЯ_3». Відтак, суд дійшов висновку, що Відповідачем не було порушено майнових прав Позивача як автора відповідної фотографії, проте УДППЗ «Укрпошта» в зв'язку з не зазначенням імені та прізвища Позивача як автора фотографії «ІНФОРМАЦІЯ_4» були порушені немайнові права останнього.

Статтею 431 ЦК України визначено, що порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

За ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є, зокрема вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Згідно ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право: а) вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення; б) звертатися до суду з позовом про поновлення порушених прав та (або) припинення дій, що порушують авторське право та (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення; в) подавати позови про відшкодування моральної (немайнової) шкоди; г) подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій; д) вимагати припинення підготовчих дій до порушення авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі призупинення митних процедур, якщо є підозра, що можуть бути пропущені на митну територію України чи з її митної території контрафактні примірники творів, фонограм, відеограм, засоби обходу технічних засобів захисту, в порядку, передбаченому Митним кодексом України; е) брати участь в інспектуванні виробничих приміщень, складів, технологічних процесів і господарських операцій, пов'язаних з виготовленням примірників творів, фонограм і відеограм, щодо яких є підстави для підозри про порушення чи загрозу порушення авторського права і (або) суміжних прав, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; є) вимагати, в тому числі у судовому порядку, публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень; ж) вимагати від осіб, які порушують авторське право і (або) суміжні права позивача, надання інформації про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників творів і об'єктів суміжних прав, а також засобів обходу технічних засобів захисту, та про канали їх розповсюдження; з) вимагати прийняття інших передбачених законодавством заходів, пов'язаних із захистом авторського права та суміжних прав.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» у зв'язку з цим суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону N 3792-XII) (3792-12 ); шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК ( 435-15 ), стаття 11 Закону N 3792-XII) ( 3792-12 ). Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону N 3792-XII ( 3792-12 ) при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК)

Згідно п. 42 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» відповідно до пункту "г" частини першої статті 52 Закону N 3792-XII суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні.

Розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50000 мінімальних заробітних плат (пункт "г" частини другої статті 52 Закону N 3792-XII), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Відтак, виплата компенсації автору твору має місце лише при встановленні факту порушення Відповідачем майнових прав автора твору, в той час, як в судовому засіданні було достовірно встановлено, що УДППЗ «Укрпошта» було порушено немайнові права Позивача як автора фотографії «ІНФОРМАЦІЯ_4» шляхом не зазначення його імені та прізвища при використанні вказаного фото.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на невірно визначений позивачем спосіб захисту своїх порушених немайнових прав як автора твору - фотографії «ІНФОРМАЦІЯ_4», суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи все наведене вище, на підставі ст.ст. 1, 11, 15, 50, 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», ст.ст. 3,6 , 418, 423, 431, 433, 437, 438, 440, 443 ЦК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04.06.2010р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», та керуючись ст.ст. 10, 33, 60, 61, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про зобов'язання сплатити компенсацію, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: