Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/972/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

08.06.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Черненко В.В.

суддів - Потапенка В.І., Чорнобривець О.С.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 15.03.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Листопадівської сільської ради, Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права власності на земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась у суд з позовом до Листопадівської сільської ради, Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права власності на земельну частку (пай).

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Листопадівське», розташованого на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області і працювала в даному КСП в 1993-1996 р.р. касиром.

Під час її роботи в КСП «Листопадівське» на виконання Указів Президента України від 10.11.1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» та № 720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» рішенням загальних зборів КСП було здійснено розпаювання земель колективної власності КСП «Листопадівське». Як член КСП була включена до списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю від 10.10.1995 року.

Зазначила , що сертифікат на виділену їй земельну частку (пай) вона не отримувала, оскільки про можливість його отримання їй ніхто не повідомив, сертифікат на її ім'я не виписувався та не видавався.

Зазначила, що набула права на земельну частку (пай), оскільки на момент одержання КСП Акт на право колективної власності на землю, працювала в цьому підприємстві і була його членом та її прізвище внесено до списку додатку №1.

Просила суд визнати на нею право власності на земельну частку (пай) в розмірі 2,76 га із земель колективної власності КСП «Листопадівське» на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 15.03.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що позивач була членом КСП «Листопадівське», розташованого на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, і працювала в цьому сільськогосподарському підприємстві протягом 1993-1996 років касиром.

Суд першої інстанції встановив , що позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою Листопадівської сільської ради.

В період членства ОСОБА_2 в КСП «Листопадівське» на виконання Указів Президента України від 10.11.1994 р. № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» та № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» рішенням загальних зборів вказаного колективного сільськогосподарського підприємства було здійснено розпаювання земель колективної власності КСП «Листопадівське» і як член цього КСП була включена до списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії КР № 000022 від 10.10.1995 р., зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за № 22.

Викладене підтверджується листом відділу Держгеокадастру у Новомиргородському районі Кіровоградської області від 18.11.2015 р., в якому зазначено, що позивач ОСОБА_2 значиться за № 217 в списку членів КСП «Листопадівське», доданому до Державного акту на право колективної власності на землю серії КР № 000022, виданого КСП «Листопадівське», розташованого на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Згідно листа голови Новомиргородської районної державної адміністрації від 28.12.2015 р. позивач за № 217 включена до списку членів КСП «Листопадівське» станом на 01.09.1995 р., який додано до Державного акту на право колективної власності на землю по колишньому КСП «Листопадівське» серії КР № 000022 від 10 жовтня 1995 року, проте з невідомих причин не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Листопадівське».

Суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з приписів Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 729/95:

абзацу 3 пункту 1 Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості).

абзацу 1 пункту 2 Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського акціонерного товариства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов:

- перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства;

- отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю;

- включення особи до списку, доданого до цього акта.

Суд першої інстанції зазначив, що у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку.

Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), визначається списком, що додається до Держаного акта на право колективної власності на землю, який у разі потреби уточнюється і підписується головами відповідної ради і підприємства.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що член КСП, включений до списку, що додається до Держаного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у томі числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач набула право на земельну частку (пай), оскільки на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю ОСОБА_2 працювала в цьому підприємстві і була його членом та її прізвище було внесено до списку додатку № 1, що додається до Державного акта на право колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Листопадівське» Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області на землю серії КР № 000022 від 10 жовтня 1995 року.

Прізвище позивача обґрунтовано включено до списків членів КСП «Листопадівське», які додаються до Державного акта на право колективної власності на землю зазначеного КСП.

Сертифікат на земельну ділянку(пай) не отримала , державний акт на земельну ділянку відповідно до діючого законодавства також не отримала з невідомих причин.

З зазначеним позовом ОСОБА_2 звернулась у суд по сплину 17 років з часу коли відбувалось розпаювання землі.

ОСОБА_2 з моменту розпаювання землі КСП «Листопадівське» і на даний час проживає у с. Листопадове. Тому вона не могла не знати про видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай) іншим членам КСП «Листопадівське» у 1997р.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлені обставини свідчить проте, що відповідно позивачем пропущений термін звернення з позовом до суду відповідно до ст..ст. 71,76,80 ЦК України і зазначені обставини є підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

Колегія суддів погодилась з висновком суду , що позов не підлягає задоволенню.

У відповідності з п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до ст.ст. 1,2,3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, особи, які отримали сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду Підставами для виділення земельних ділянок у натурі(на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації, прийняте за їх заявою про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, державний акт на право колективної власності на землю КСП «Листопадівське» отримало 10.10.1995 року . В списку членів КСП «Листопадівське» станом на 1.09.1995 року , що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю, під № 217 значиться ОСОБА_2.(а.с. 13).

Встановлені обставини ніким не заперечуються.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що у позивача виникло право на одержання земельної частки (паю) в 19997 році.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акту на право колективної власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) членам КСП «Листопадівське» розташованого на території Литопадівської сільської ради проводились 03.11.1997 року відповідно до розпорядження голови Новомиргородської районної державної адміністрації від 10.04.1997 р. №172-р.

З довідки Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 24.12.2015 року №805/01-11 вбачається , що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку частку(пай) , що видавались громадянам КСП «Листопадівське», на імя ОСОБА_2 сертифікат на право на земельну частку (пай) не виписувався та не видавався.

Встановлені обставини свідчать про те, що позивач сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку не отримав, поважних причин не отримання сертифікату не навів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначила, що їй було відомо проте , що окремі громадяни с. Листопадове звертались до сільської ради з приводу отримання земельної ділянки з метою подальшого її обробітку, а не з приводу отримання сертифікатів. Оскільки вона не мала можливості самостійно обробляти земельну ділянку, тому вона не зверталась з вимогою виділити їй земельну ділянку в натурі на місцевості. Така можливість виникла у неї лише у 2015 році, відповідно вона і вирішила реалізувати своє право на земельну частку (пай) і отримати її в натурі.

Зазначені доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема тим, що ОСОБА_2 була включена в список до колективного державного акту на землю і відповідно такий список затверджується на загальних зборах членів КСП і про зазначені обставини їй було відомо.

Докази того, що позивач не розуміла значення дій які відбувались при розпаюванні землі КСП « Листопадівське» в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

На предявлення позову про витребування належного громадянину майна , інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст.50 Закону України « Про власність» і ст.71 ЦК УРСР (діючих на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом. Оскільки право на позов у позивача виникло ще в 1997 році, то трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР).

ОСОБА_2 із заявою про виділення в натурі земельної ділянки до відповідачів не зверталась. Будь-яких належних доказів чинення перешкод звернення з позовом до суду з 1997 року по лютий 2016 року не надала та не навила причин поважності пропуску строку позовної давності, тому в позові необхідно відмовити за закінчення строку позовної давності до предявлення позову.

Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 15.03.2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: