Справа № 2-1197/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» про визнання поруки за договором поруки припиненою,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» про визнання поруки за договором поруки припиненою.

Свої вимоги мотивує тим, що 05 лютого 2008 року між ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ТОВ «Торгівельний дім «ВЕСТА» було укладено Договір № 73/08U на кредитну лінію (невідновлювальну), згідно якого відповідач зобов'язався надати ТОВ «Торгівельний дім «ВЕСТА» кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 580 000 грн. 00 коп., строком з 05 лютого 2008 року по 04 лютого 2011 року, з процентною ставкою за користування кредитом 21% річних на визначених Договором умовах.

Зазначила, що 05 лютого 2008 року між нею та відповідачем було укладено Договір поруки № 73/П/08U, відповідно до умов якого вона, як поручитель, зобов'язалася перед відповідачем відповідати по зобов'язанням боржника ТОВ «Торгівельний дім «ВЕСТА», які випливають з Договору.

Позивачка вказує, що 19 червня 2008 року без її повідомлення між відповідачем та ТОВ «Торгівельний дім «ВЕСТА» було укладено додаткову угоду, згідно якої сторони змінили не відновлювальну лінію на відновлювальну, чим збільшили обсяг відповідальності поручителів.

У позовній заяві позивачка зазначає, що у квітні 2009 року вона звернулася до ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» з заявою про припинення договору поруки через зміну зобов'язання без згоди поручителя, однак відповіді від банку на заяву не отримала.

15 липня 2010 року відповідач звернувся із позовом до суду до ТОВ «Торгівельний дім «ВЕСТА», ТОВ «ПК «ВЕСТА», ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення заборгованості. До даного позову банк додав повідомлення до боржника та поручителів про заборгованість, але не надав доказів його надіслання та вручення і лише 09.09.2011 року ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» в процесу судового розгляду надіслав поручителям вимогу про стягнення заборгованості.

Таким чином, позивач вважає, що у зв'язку із підписанням між відповідачем та ТОВ «Торгівельний дім «ВЕСТА» додаткової угоди від 19 червня 2008 року сторони Договору без відома позивача, як поручителя, збільшили відповідальність за Договором поруки, що, в свою чергу, тягне за собою припинення правовідношення за цим Договором згідно положень ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Крім того, посилаючись на ч. 4 ст. 559 ЦК України, вважає, що порука за договором поруки № 73/П/08U від 05 лютого 2008 року припинилась з серпня 2009 року, оскільки протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання до неї як до поручителя не пред'являлась вимога про стягнення заборгованості, а тому, просила визнати її поруку за договором поруки № 73/П/08U від 05 лютого 2008 року припиненою.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Пояснив, що вже існує рішення Шевченківського районного суду міста Києва, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку, що провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України підлягає закриттю, а у задоволенні позовних вимог на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що Акціонерно-комерційний банк «Золоті ворота» перейменовано в Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Банк Золоті ворота».

Як встановлено в судовому засіданні, 05 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком «Золоті ворота» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «ВЕСТА» укладено Договір № 73/08U на кредитну лінію (невідновлювальну) (т. 1 а.с. 6-9).

Згідно умов п.п. 1.1 Договору, у період з «05» лютого 2008 року по 04 лютого 2011 року відповідач зобов'язався надати ТОВ «Торгівельний дім «ВЕСТА» кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 580 000 грн. 00 коп. (ліміт) без додаткових спеціальних переговорів, а ТОВ «Торгівельний дім «ВЕСТА» зобов'язалось повернути кредит відповідно до встановленого графіку погашення, а саме: починаючи з червня 2008 року до 25 числа кожного місяця рівними частинами у сумі 17 576 грн. 00 коп. протягом 32 місяців, а до 4 числа 33 місяця у сумі 17 568 грн. 00 коп., та сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 21% річних на визначених Договором умовах.

У якості забезпечення виконання ТОВ «Торгівельний дім «ВЕСТА» умов кредитного Договору, 05 лютого 2008 року між АКБ «Золоті ворота» та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № 73/П/08U (т. 1 а.с. 11).

19 червня 2008 року між відповідачем та ТОВ «Торгівельний дім «ВЕСТА» був укладений Договір про зміни № 1 до Договору ( т.1 а.с. 10), відповідно до умов якого його сторони домовились викласти п.п 1.1 Договору в наступній редакції: «У період з « 05» лютого 2008 року по 04 лютого 2011 року відповідач зобов'язався надати ТОВ «Торгівельний дім «ВЕСТА» кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 580 000 грн. 00 коп. (ліміт) без додаткових спеціальних переговорів, а ТОВ «Торгівельний дім «ВЕСТА» зобов'язалось повернути кредит відповідно до встановленого графіку погашення, а саме: починаючи з червня 2008 року по серпень 2008 року до 25 числа кожного місяця рівними частинами у сумі 2 500 грн. 00 коп. протягом 3 місяців; з вересня 2008 року по січень 2011 року до 25 числа кожного місяця рівними частинами у сумі 19 083 грн. 00 коп. на протязі 29 місяців; за останній місяць до 04 лютого 2011 року сплатити 19 093 грн. 00 коп. та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 21% річних на визначених Договором умовах».

Відповідно до п. 1.3 договору поруки, Поручитель та боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

В позовній заяві позивач, як на підставу для задоволення позову згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, посилається на збільшення відповідальності поручителя за договором поруки без його згоди, оскільки у зв'язку із підписанням між відповідачем та ТОВ «Торгівельний дім «ВЕСТА» Договору про зміни № 1 до Договору від 19 червня 2008 року, обсяг відповідальності поручителя за Договором збільшився в частині суми нарахованих відсотків за весь час дії Договору на 13 058 грн. 53 коп.

Однак, слід зазначити, що раніше позивач вже звертався до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Банк Золоті ворота» про припинення правовідносин за договором поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, посилається на збільшення відповідальності поручителя за договором поруки без її згоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті ворота» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті ворота» в м. Києві про припинення правовідносин за договором поруки було відмовлено (т.2 а.с. 224-227).

Дане рішення не оскаржувалося та станом на 19.01.2016 року набрало законної сили, що не заперечувалося сторонами у судовому засіданні.

Однак, на противагу вказаному та всупереч ст. 205 ЦПК України, позивач знову звернулася до суду з позовними вимогами про припинення правовідносин за договором поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку із відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2013 року, яке постановлено між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, на даний час набрало законної сили, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у цивільній справі за даним позовом до Публічного акціонерного товариства «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» про визнання поруки за договором поруки припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, із наведених вище підстав.

При цьому суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, то дані вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Позивачка посилається на те, що її порука за договором поруки № 73/П/08U від 05 лютого 2008 року припинилась з серпня 2009 року, оскільки протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання до неї як до поручителя не пред'являлась вимога про стягнення заборгованості.

Стаття 559 ЦК України передбачає підстави припинення відносин поруки, зокрема ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлює, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Позивачка посилається на те, що, оскільки позичальник з 26.11.2008 року не дотримувався умов договору щодо графіку погашення кредиту та починаючи з 19.02.2009 року йому почала нараховуватися пеня, то з 26.11.2008 року Банк мав право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту, а також звернутися з вимогою до поручителів, однак відповідач цього не зробив.

Дані посилання позивача суд не бере до уваги, оскільки лише несплата чергового платежу позичальником або нарахування пені не є строком виконання зобов'язання у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, згідно вищезазначених роз'яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору банк зобов'язався надати кредит строком до 04 лютого 2011 року. Отже, разом із установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й останній строк виконання основного зобов'язання.

В матеріалах справи є письмова вимога від 30 грудня 2009 року. (т. 1 а.с. 16-17) Проте, суд вказану письмову вимогу не бере до уваги, оскільки відсутні будь-які докази згідно ст. ст. 57-60 ЦПК України, що зазначена вимога була надіслана. Крім того, позивач ОСОБА_1 і у позовній заяві зазначила, що вимогу від банку не отримувала. Таким чином, вимога від 30 грудня 2009 року не впливає на строки виконання основного зобов'язання.

Однак, у зв'язку з невиконанням Позичальником своїх вимог за кредитним договором, Банк скористався правом дострокової вимоги повернення кредиту та 15 липня 2010 року ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» звернувся до суду з позовом до ТОВ «Торгівельний дім «ВЕСТА», ТОВ «ПК «ВЕСТА», ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення заборгованості (т.1 а.с. 1-5).

Вищезазначеним двором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до моменту припинення поруки з підстав, передбачених чинним законодавством України.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

Пред'явивши позов 15 липня 2010 року, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання.

У разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 09 вересня 2015 року у справі № 6-933цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» пред'явив позов до суду 15 липня 2010 року, тобто шестимісячний строк передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України підлягає обрахуванню від цієї дати.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що підстави для визнання припиненим договору поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 553, 559, 1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 58, 60, 205, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» про визнання поруки за договором поруки припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України закрити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» про визнання поруки за договором поруки припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Шаховніна