Справа № 266/4945/14-ц
Провадженя№ 2/266/28/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря Циганкової М.М., позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, представника 3-ї особи ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відібрання дитини, визначення її місця проживання, стягнення аліментів, відшкодування моральної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що з 2008 року по вересень 2014 року вона мешкала з ОСОБА_3 однією родиною без реєстрації шлюбних відносин. Від сумісного життя з ОСОБА_3 має неповнолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. З вересня 2014 року шлюбні відносини припинені в звязку із схильністю відповідача до шкідливих звичок та домашнього насилля. Після припинення шлюбних відносин дитина залишилася проживати з нею. В жовтні 2014 року відповідач, після того, як тимчасово взяв дитину до себе, відмовився добровільно її повертати. В звязку із чим вона зверталась в до органів внутришніх справ з заявою, після чого відповідач дитину повернув дитину. 30.11.2014 р. відповідач вдруге відмовився повертати дитину, що 05.12.2014 року стало приводом для повторного звернення до ОВС з відповідною заявою, однак дитина все ще знаходиться з відповідачем. Позивачка працевлаштована в ДП «Маріупольський морський торговельний порт» тальманом, має стабільний заробіток, позитивно характеризується, забезпечена житлом та може створити всі умови для мешкання дитини. Тому просила відібрати дитину у відповідача ОСОБА_3, визначити її місце мешкання з позивачкою, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки від заробітку відповідача щомісяця. Також діями відповідача їй завдано моральної шкоди, оскільки вона змушена постійно перейматись станом здоровя дитини, в позивачки порушився звичний спосіб життя, дитина перебуває з людиною, яка на її думку може завдати їй шкоди. Відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень також просила стягнути з відповідача на її користь.

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, обгрунтовуючи його тим, що з листопада 2008 року по вересень 2014 року сторони мешкали за його місцем проживання в фактичному шлюбі. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину ОСОБА_6. З січня 2014 року сторони мешкали на найманій квартирі. За дитиною доглядала мати ОСОБА_3 Спільне життя було припинено в результаті постійних сварок. В вересні 2014 року, не зважаючи на те, що вони все ще мешкали разом та вели спільне господарство, ОСОБА_1 привела чоловіка, та змусила ОСОБА_3 залишити житло. ОСОБА_1 вихованням дитини не займається взагалі, бере дитину не більше ніж на одну-дві доби та потім повертає до його місця мешкання. До грудня 2014 року донька не відвідувала дошкільний учбовий заклад, куди була оформлена ним та його матірю, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 всіляко перешкоджала цьому, з весь період відвідування дитиною дитячого закладу вона туди жодного разу не зявилась, не цікавиться розвитком дочки. Він визнає той факт, що ОСОБА_1 дійсно намагалась взяти дитину до себе наприкінці листопада початку грудня 2014 року, але він відмовився оскільки вона мала намір перешкодити оформленню дитини в дитячий садок. Дочка весь час мешкає з ним та знаходиться на його утриманні. ОСОБА_1 належним чином не приділяє дитині уваги, не має бажання займатись її вихованням та розвитком, що в майбутньому може зашкодити дитині. На відміну від ОСОБА_1, яка не має свого житла, він житлом забезпечений. Від цього просив визначити місце проживання дитини з ним, та стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання дитини в ? частці зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 підтримали, зустрічний позов ОСОБА_3 не визнали. ОСОБА_1 суду пояснила, що за сумісного фактичного шлюбного життя з ОСОБА_3 в них народилася дочка ОСОБА_7. Всі вони мешкали у його батьків. ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, вживає наркотики. Від цього в них відбувалися сварки, ОСОБА_3 її бив. На початку 2014 р. сторони наймали житло де і мешкали. Після уходу ОСОБА_3 від неї наприкінці 2014 р. дочка залишилася проживати з нею. Вона дійсно мешкає з чоловіком, який добре ставиться до дитини. Вони винаймають житло, де для дитини створені всі необхідні умови. З ними проживає її старша дочка від першого шлюбу. До дитсадка дитина ходила періодично, оскільки часто хворіла. Наприкінці 2014 року ОСОБА_3 взяв дитину до себе і не повернув. ОСОБА_3 та його батьки її до дочки не допускають, незаконно утримуючи дитину у себе. Вважає, що дитина повинна проживати з матірю. Вона може створити всі умови для виховання та розвитку дитини. Тому просила її позов задовольнити, а у зустрічному позові відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 не визнали, зустрічни позов підтримали. ОСОБА_3 в суді пояснив, що дитину він забрав у ОСОБА_1 після того, як дочка отримала травму. ОСОБА_1 не займається вихованням і розвитком дитини. Проживає в орендованій квартирі зі стороннім для дитини чоловіком, всі сплять в одному ліжку. Працюючи в нічну зміну ОСОБА_1 залишає дитину на сторонню особу. Матеріально дочку не забезпечує. В ОСОБА_1 дочка тільки дивиться телевізор. У нього дочка мешкає у чотирикімнатній квартирі, де має свою кімнату, забезпечена всім необхідним. Дочка відвідує дитсадок, кружки та секції. У разі його відсутності по роботі дитиною займаються його батьки. Він наркотики не вживає, спиртним не зловживає. Просив його позов задовольнити, у позові ОСОБА_1 відмовити.

Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради ОСОБА_5 в суді пояснила, що в інтересах дитини вона має проживати із батьком.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову на підставі наступних правових норм та встановлених обствин справи.

Судом встановлено та підтверджується копією свідоцтва про народження, що батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони - ОСОБА_1 і ОСОБА_3 (а.с. 7).

Сторонами не заперечується, що до вересня 2014 року вони проживали разом однією сімєю. А з зазначеного періоду окремо. Дочка залишилася проживати із ОСОБА_1

Також сторонами не заперечується, що в середині листопада 2014 р. ОСОБА_1 передала дитину до ОСОБА_3, та з кінця листопада 2014 р. дочка постійно мешкає за адресою проживання батька.

Відповідно до ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її

викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоровя або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.

Виходячи зі змісту ст. 162 СК України, підставою для відібрання дитини є протиправна поведінка одного з батьків при визначенні місця проживання малолітньої дитини. Оскільки угоди між сторонами - батьками дитини, про її місце проживання не було, як не було і жодного рішення компетентного органу про це, то від цього суд не вбачає протиправної поведінки у діях ОСОБА_3 Тому у позові за вимогою про відібрання дитини має бути відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

А ст. 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сімї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сімї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Так судом також встановлено, що і ОСОБА_1, і ОСОБА_3 обидва працюють, отримують стабільну заробітну плату, позитивно характеризуються, не перебувають на обліку в наркологічному диспансері (а.с. 9, 10-12, 13, 26, 28, 30, 31, 47-48, 66, 79, 92, 93).

Згідно повідомлень Дошкільного навчального закладу № 153 08.12.2014 р. ОСОБА_6 було влаштовано до зазначеного закладу після неодноразових дзвінків керівника матері. Мати дитини дочку у дитсадок не приводила, не забирала, бачиться з нею рідко. Дитина соціально адаптована, компетентна. Розвиток відповідає віку. Приводять та забирають дитину бабка, дід та батько, які і замаються вихованням дитини. Вихователі та психолог маму не бачили (а.с. 29, 144).

Згідно характеристики ОСОБА_6 з вересня 2014 р. відвідує танцювальний гурток, на заняття її водять баба, дід та батько. Мати дитини успхами дочки не інтересується. Викладач з мамою дитини не знайомий (а.с. 68).

Згідно довідки КЗ КДЮСШ № 2 та Будинку творчості ОСОБА_6 з вересня 2015 р. відвідує спортивну секцію та гурток образотворчого мистецтва, на заняття її приводять батько, баба та дід. З матірю дитини адміністрація не знайома (а.с. 142, 143).

Свідок ОСОБА_8 - сестра ОСОБА_3, в суді пояснила, що дитина сторін проживає зі своїм батьком з кінця листопада 2014 р., оскільки не хоче жити із мамою, яка живе із стороннім чоловіком. ОСОБА_1 забирала дитину аби вести до дитсадка, але не доводила. ОСОБА_7 про маму не згадує.

Свідок ОСОБА_9 мати ОСОБА_3, суду пояснила, що ОСОБА_1 не водила дитину а ні дитсадка, а ні до гуртків, розвитком дитини не займається, хоча їй в цьому перешкод не чиниться. Від звідуючої дитсадка свідок дізналася, що ОСОБА_1 дитину не приводить.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 06.02.2015 р. ОСОБА_1 проживає у найманій трикімнатній квартирі АДРЕСА_1, 10 в м. Маріуполі разом із чоловіком ОСОБА_10 та дочкою ОСОБА_11, умови проживання задовільні. Одна з кімнат обладнана для проживання та розвитку малолітньої дитини (а.с. 82).

Актами обстеження умов проживання від 30.12.2014 р. та 03.11.2015 р. підтверджується, що ОСОБА_6 проживає разом із батьком, дідом та бабою у чотирикімнатній квартирі № 9 Азовський житмасив, 19 в м. Маріуполі. Квартира благоустроєна та обладнана всім необхідним для проживання та розвитку малолітньої дитини (а.с. 83).

Фотокартками зазначеної квартири також підтверджуються дані, викладені в вищезазначених актах від 30.12.2014 р. та 03.11.2015 р.

З санаторно-курортної книжки вбачається, що ОСОБА_3 оздоровлював ОСОБА_6 на курорті Трускавець (а.с. 106).

Свідок ОСОБА_10 співмешканець ОСОБА_1 підтвердив, що іноді ОСОБА_6 спала в одному ліжку разом із ним. Коли ОСОБА_1 уходила на роботу у нічну зміну, то дочка залишалася із ним.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що хоча сторонами для виховання і розвитку дитини створені приблизно однакові умови для виховання та розвитку дитини, але інтересам дитини відповідає проживання за місцем мешкання її батька, оскільки дитина за вказаним місцем проживання має стійкі соціальні звязки із друзями, відвідує дошкільний навчальний заклад, що є важливим для її віку, має бабу та діда, які надають значну допомогу у вихованні та розвитку дитини. Тобто, у разі мешкання дитини із батьком, в неї є більші можливості для виховання і розвитку, ніж при проживанні .

Крім того, суд приймає до уваги думку самої дитини ОСОБА_6, яка в суді пояснила, що хоча мама та її чоловік ОСОБА_10 її не ображали, з мамою вони гуляли, гралися. Але вона не хоче ночувати у мами з-за ОСОБА_10. Хоче проживати із батьком. ОСОБА_7 ховала її від батька, діда та баби. Тато хоча і буває у нетверезому стані, але вона його не боїться.

При цьому суд зауважує на те, що у даному випадку думка дитини щодо її місця проживання є обєктивною та важливою для суду.

Суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_12 матері ОСОБА_1, про неналежну поведінку ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_1, оскільки її твердження не доведені іншими доказами.

Також, відповідно до висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради, в інтересах малолітньої ОСОБА_6 її місце проживання доцільно визначити за місцем проживання її батька, враховуючи прихильність дитини до батька, створені для виховання, розвитку, оздоровлення, навчання умови.

Такми чином, суд вважає, що місцем проживання ОСОБА_6 слід визначити місце проживання її батька, що відповідає інтересам дитини.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки дитина проживає із батьком і окремо від матері, то ОСОБА_1 має сплачувати аліменти на утримання дочки на користь ОСОБА_3 за рішенням суду.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що належать стягненню з відповідача, суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, та вважає за можливе визначити їх в розмірі, про який просить ОСОБА_3

Крім того, оскільки ОСОБА_1 не довела в суді порушення її прав з боку ОСОБА_3, то, відповідно до ст. 23 ЦК України, у вимозі про відшкодування моральної шкоди має бути відмовлено. Таким чином, судом не встановлено підстав для задоволення позову, оскільки позивач не довів перед судом своїх доводів, як то передбачено законом.

Оскільки у позові ОСОБА_1 відмовляється, а позов ОСОБА_3 задовольняється, то судові витрати ОСОБА_1 відшкодуванню не підлягають. А з ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати ОСОБА_3

Крім того, оскільки за вимогою ОСОБА_3 про стягнення аліментів останній був звільнений від сплати судового збору, то судовий збір має бути стягнутий на користь держави з ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. 161, 162, 171, 180, 182 СК України, ст. 23 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відібрання дитини, визначення її місця проживання, стягнення аліментів, відшкодування моральної шкоди відмовити за всіма вимогами.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Визначити місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання її батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідачки щомісяця, починаючи з 06.01.2015 року і до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення, а особою, у відсутність якої ухвалено рішення у той самий строк з дні отримання його копії. Рішення суду набирає законної сили після спливу строку подачі апеляційної скарги. В разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.