Провадження № 2/225/36/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2016 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого суді ОСОБА_1,

за участю

секретаря Бондарчук Т.І.,

представника третіх осіб ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_3, треті особи Публічне акціонерне товариство «Закритий недеверсикофікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Дженерал Інвестмент ресурс», Публічне акціонерне товариство «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 3 000 394 (три мільйона триста девяносто чотири) дол. США 73 цента.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та публічним акціонерним товариством «Закритий недеверсикофікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Дженерал Інвестмент ресурс» (надалі - позичальник) було укладено договір про надання овердрафту № KKPOD.140338.001 від 05.07.2013 року, відповідно до якого позичальник отримав кредит у вигляді овердрафту з лімітом у сумі 2 502 189 (два мільйона пятсот дві тисячі сто вісімдесят девять) дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11%, з кінцевим терміном повернення до 04.07.2016 року. Крім того, з метою забезпечення повернення кредиту між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № PX039031.140252.001 від 05.07.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_3 взяв на себе на добровільних засадах зобовязання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобовязанням публічного акціонерного товариства «Закритий недеверсикофікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Дженерал Інвестмент ресурс», які виникають з умов кредитного договору. Відповідно до умов договору позичальник повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Однак, публічне акціонерне товариство «Закритий недеверсикофікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Дженерал Інвестмент ресурс» зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк станом на 24.06.2015 року нарахував поточну заборгованість за тілом кредиту в сумі 2 164 401 (два мільйона сто шістдесят чотири тисячі чотириста одна) дол. США, прострочену заборгованість за тілом кредиту у сумі 161 599 (сто шістдесят одна тисяча пятсот девяносто девять) дол. США 00 центів, поточну заборгованість по відсоткам у сумі 15 256 (п'ятнадцять тисяч двісті пятдесят шість) дол. США 80 центів, прострочену заборгованість по відсоткам у сумі 177 229 (сто сімдесят сім тисяч двісті двадцять девять) дол. США 83 цента, пеню в сумі 31 514 (тридцять одна тисяча пятсот чотирнадцять) дол. США 08 центів, штраф у сумі 450 394 (чотириста пятдесят тисяч триста девяносто чотири) дол. США 02 цента.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю.

Належно повідомлений відповідач, його представник в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, в матеріалах справи є письмові заперечення щодо предявленого позову, відповідно до яких позовні вимоги не визнають, оскільки вважають їх необґрунтованими і недоведеними в суді. Представник відповідача в своїх запереченнях звернув увагу суду на те, що в договорі поруки не визначено строк, після якого припиняється порука. Отже, відповідно до діючого законодавства порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Він звернув увагу суду на те, що позивач пропустив шестимісячний строк, тому вважає, що зобов'язання відповідача ОСОБА_3 за договором поруки припинилися, тому у позивача не було ніяких підстав для звернення до суду з цими вимогами. Просить суд повністю відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник третіх осіб в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді. Представник третьої особи в обґрунтування своїх заперечень зазначив суду, що позивач по справі в доведеність своїх вимог не надав оригінали кредитного договору та договору поруки та інші документи, які стосуються наданого кредиту. Разом з цим, звернув увагу суду на те, що в договорі поруки не визначено строк, після якого припиняється порука. Отже, відповідно до діючого законодавства порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Він звернув увагу суду на те, що позивач пропустив шестимісячний строк, тому вважає, що зобов'язання відповідача ОСОБА_3 за договором поруки припинилися, тому у позивача не було ніяких підстав для звернення до суду з цими вимогами. Представник третіх осіб в судовому засіданні також просив застосувати положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції в частині нарахування пені, комісії та штрафів. Просив повністю відмовити в задоволенні цього позову.

Вислухавши пояснення представника третіх осіб, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до договору про надання овердрафту № KKPOD.140338.001 від 05.07.2013 року публічне акціонерне товариство «Закритий недеверсикофікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Дженерал Інвестмент ресурс» (надалі - позичальник) отримав кредит у сумі 2 502 189 дол. США 00 центів, з кінцевим терміном повернення до 04.07.2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11% (а.с. 15-19; 20-23).

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, кредит надається позичальнику на наступні цілі: рефінансування кредитної заборгованості ПАТ «ЗНВІФ» Дженерал Інвестмент Ресурс» у ПАТ «ПУМБ», поновлення оборотних коштів, надання фінансової допомоги.

Вид кредиту поновлювальна кредитна лінія (п. 1.4 кредитного договору).

Моментом надання кредиту вважається день перерахування грошових коштів на відповідні рахунки, визначені в заяві позичальника (п. 2.3 кредитного договору).

Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору період сплати відсотків: з 1-го по 5-е число поточного місяця, починаючи з дати підписання даного Договору. Заборгованість за відсотками погашається в сумі залишку на 1-ше число кожного поточного місяця за попередній місяць, починаючи з дати підписання даного Договору. При несплаті відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими.

Згідно з п. 2.5. Кредитного договору було визначено, що позичальник користується кредитними коштами за графіком зменшення ліміту кредитної лінії.

При невиконанні графіка зменшення ліміту в зазначений строк, починаючи з наступного дня після дати закінчення строку дії ліміту, сума зменшення ліміту вважається простроченою. При цьому, банк призупиняє подальше надання кредиту згідно з п. 3.1.10.

Відповідно до п. 2.7. Кредитного договору було визначено, що розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Пунктом 2.13. Кредитного договору сторони передбачили, що розрахунок пені та штрафів здійснюється банком у валюті кредиту, сплата здійснюється позичальником у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

Відповідно до п. 4.2.16. Кредитного договору позичальник зобов'язався у період дії договору направляти на поточний рахунок у банку чисті надходження від господарської діяльності пропорційно до кредитної заборгованості перед банком до загального кредитного портфеля позичальника.

Пунктом 6.1. Кредитного договору було визначено, що при порушенні будь-якого із зобов'язань, визначених умовами даного Договору, у т.ч. при порушенні цільового використання кредиту, банк має право змінити умови договору та вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, виконання інших зобов'язань за договором шляхом направлення повідомлення. При цьому, згідно зі ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями, строки виконання яких ненастали, строки вважаються такими, що настали в зазначену в повідомленні дату.

Відповідно до п. 6.2. Кредитного договору було передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена в п. 1.1.3. цього Договору, а саме: 22 % річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Також, відповідно до п. 6.4. Кредитного договору сторони визначили, що за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк має право нарахувати позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення заборгованості за кожний день прострочення.

Крім того, пунктом 6.5. Кредитного договору було передбачено, що банк має право нарахувати позичальнику штраф в розмірі 2, 0 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1.1. цього Договору, у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п. п. 4.2.1., 4.2.6., 4.2.9., 4.2.10., 4.2.11., 4.2.13., 4.2.16., 4.2.17., 4.2.17.1., 4.2.17.2., 4.2.17.3. цього Договору за кожний факт порушення.

Відповідно до п. 6.6. Кредитного договору сторони визначили, що у випадку порушення зобов'язання, передбаченого п. 4.2.6.1., 4.2.7., 4.2.7.1. цього Договору позичальник сплачує банку штраф в розмірі 5 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1.1. цього Договору (за кожний факт порушення), а також відшкодовує документально підтверджені витрати банку, пов'язані з цим порушенням (зокрема, по пов'язані зі сплатою штрафу за перевищення нормативу максимального розміру кредитного ризику на одного контрагента та/або нормативу максимального розміру кредитів, гарантій, порук, наданих одному інсайдеру.

При порушенні позичальником строків платежів за кожним із грошових зобов'язань, передбачених даним Договором, більш ніж за 30 днів, що спричинило звернення банку в судові органи, постачальник виплачує банку штраф, який розраховується за наступною формулою: 1000, 00 грн. + 5 % від суми позову (п. 6.7. Кредитного договору).

Згідно з п. 6.8. Кредитного договору було визначено, що у випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених п. 4.2.14. цього Договору позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1000 грн., та належно виконує порушеним ним зобов'язання.

Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору він набуває чинності з дати його підписання та скріплення печатками та діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим Договором.

В цей же день, між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_3, з метою забезпечення повернення грошового зобовязання за договором про надання овердрафту, був укладений договір поруки № PX039031.140252.001 від 05.07.2013 року (а.с. 41-42). Згідно з умовами зазначеного договору, відповідач ОСОБА_3 на добровільних засадах несе відповідальність перед банком по зобовязанням позичальника ПАТ «Закритий недеверсикофікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Дженерал Інвестмент ресурс», які виникають з умов договору про надання овердрафту.

В установлений договором про надання овердрафту строк, а саме до 04.06.2016 року позичальник не сплатив кредит та відсотки за його користування, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання овердрафту № KKPOD.140338.001 від 05.07.2013 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ПАТ «Закритий недеверсикофікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Дженерал Інвестмент ресурс», станом на 24.06.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 3 000 394 дол. США 73 цента, з них 2 164 401 дол. США 00 центів поточна заборгованість за тілом кредиту, 161 256 дол. США 80 центів прострочена заборгованість за тілом кредиту, 15 256 дол. США 80 центів поточна заборгованість по відсоткам, 177 229 дол. США 83 цента прострочена заборгованість по відсоткам, 31 514 дол. США 08 центів пеня, 450 394 дол. США 02 цента - штраф (а.с. 4; 6-11; 12; 13-14).

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між позивачем та ПАТ «Закритий недеверсикофікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Дженерал Інвестмент ресурс договір за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

Крім цього, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Розглядаючи питання щодо дострокового повернення кредиту у зв'язку з простроченням позичальником свого обов'язку щодо повернення позики, слід враховувати, що відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати, зокрема, дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, у строк до 04.07.2016 року.

Таким чином, умовами договору про надання овердрафту визначено обумовлений сторонами по справі кінцевий термін погашення кредитної заборгованості та строки її сплати, тобто до 04.07.2016 року.

Згідно з умовами зазначеного кредитного договору (пунктом 2.5) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені графіком зменшення ліміту кредитної лінії, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити інші плати, встановлені в графіку (а.с. 15).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ПАТ «Закритий недеверсикофікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Дженерал Інвестмент ресурс» припинив виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту 05.02.2015 року, а зобовязання зі сплати процентів порушили в жовтні 2014 року, тому утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, як до поручителя 20 липня 2015 року.

Отже, з урахуванням умов Кредитного договору та встановлених обставин справи слід вважати термін повернення кредиту та сплати процентів на дату звернення позивача до суду у повному обсязі таким, що настав, а заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами, - обґрунтованими.

При цьому суд зазначає, що частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі (ч. 2 ст. 553 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За приписами ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В даному випадку, як зазначалось вище, за умовами договорів поруки їх сторони погодили, що у разі порушення позичальником зобов'язань, передбачених Кредитним договором, поручителі та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники.

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором.

Отже, «основне зобов'язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Як установлено судом, боржник (а відтак і поручитель) первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту до 04.07.2016 р., сплачуючи щомісячно проценти за користування кредитом та повертаючи частинами наданий кредит у відповідності до графіку зменшення кредитної лінії.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

У зв'язку з порушенням боржником строків сплати процентів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 6.1. Кредитного договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши боржнику лист про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів не пізніше 28.02.2015 р.

Заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла в боржника у зв'язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним.

Як зазначалося вище, позичальник порушив зобов'язання з повернення тіла кредиту 05.02.2015 р., а зобов'язання зі сплати процентів порушив в жовні 2014 року, після чого за ним почала обраховуватись прострочена заборгованість.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Крім того, при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати таке.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений,припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові № 6-53цс14 від 17.09.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 згідно з умовами договору поруки, взяв на себе на добровільних засадах зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням позичальника ПАТ «Закритий недеверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Дженерал Інвестмент ресурс», які виникають з умов договору про надання овердрафту № KKPOD.140338.001 від 05.07.2013 року, а у випадку невиконання боржником взятих на себе зобовязань по договору про надання овердрафту, несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків, пені.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що при зверненні до суду з вимогами в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в цілому позивачем не був пропущений передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк, а до вимог про сплату процентів за кредитним договором, тільки що нараховані позивачем за період з січня 2015 року (початок прострочення щодо сплати процентів за січень 06.02.2015 року) по 24.06.2015 року (дата, до якої розраховано прострочену заборгованість зі сплати процентів) на загальну суму в розмірі 133 875,77 дол. США та 15 256,80 дол. США (поточна станом на час звернення з даним позовом заборгованість зі сплати процентів).

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 2 326 000,00 дол.США та заборгованість по процентам в сумі 149 132,57 дол.США (за вирахуванням 43 354,06 дол.США проценти нараховані до січня 2015 року).

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 пені та штрафів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р.

Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Донецьк.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу ОСОБА_3, який проживає у м. Донецьку, пеня та штрафи нараховані, починаючи з 08 жовтня 2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені та штрафів у загальному порядку є неправомірним.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 360-7 ЦПК України, ст.ст. 252-255, 256-258, 554, 559, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість по кредиту в сумі 2 326 000 (два мільйони триста двадцять шість тисяч) дол. США 00 центів та заборгованість по процентам в сумі 149132 (сто сорок девять тисяч сто тридцять два) дол. США 57 центів.

Стягнути з ОСОБА_3 до Державного бюджету України судовий збір у сумі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: