провадження № 6-460/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі : головуючого судді Букіної О.М.

при секретарі Казакова М.О.

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про відстрочку виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 11.05.2014 року в розмірі 206 677,00 грн., за договором позики від 12.05.2014 року в розмірі 133 340,00 грн., за договором позики від 21.05.2014 року в розмірі 138 060,00 грн., пені в розмірі 112 438, 34 грн. та судового збору в розмірі 3654, 00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що на даний час у неї виникли обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а саме боржником 27.09.2016 року до Солом'янського районного суду м. Києва подано позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу про визнання недійсним договору іпотеки, договорів позики, тобто оспорюються договори позики на підставі яких було ухвалено вказане вище рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, заявник просила відстрочити виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03.06.2015 року до вирішення справи за її цивільним позовом.

Боржник в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений.

Представник стягувача проти поданої заяви заперечував посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Вислухавши думку представника стягувача, суд вважає за можливе розглядати справу у відстуності боржника, т.я. її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено частково.

Даним рішення на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 стягнуто заборгованость за договором позики від 11.05.2014 року в розмірі 206 677,00 грн., за договором позики від 12.05.2014 року в розмірі 133 340,00 грн., за договором позики від 21.05.2014 року в розмірі 138 060,00 грн., пені в розмірі 112 438, 34 грн. та судового збору в розмірі 3654, 00 грн.

На даний час рішення суду боржникам не виконано..

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Виходячи з вимог вказаної вище норми закону вбачається, що відстрочка рішення суду може бути застосована судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов'язковому виконанню у повній мірі в строки і порядок, передбачений чинним законодавством.

Суд вважає, що обставини на які посилається боржник в обґрунтування поданої заяви, до них не відносяться.

Крім того, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення суду, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року,як необгрунтованого.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 373 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: