Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 Словянського міськрайонного суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності. Дана позовна заява мотивована тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 березня 1994 року батькам позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належала квартира № 35, яка розташована у місті Словянську по вул. Батюка, будинок № 14. Свідоцтво видано виконкомом ОСОБА_2 міської ради на підставі розпорядження від 22.02.1994 року № 442-р. Згідно зазначеного свідоцтва квартира належить подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. 05 серпня 2003 року померла ОСОБА_4 Після її смерті за даними спадкового реєстру спадщина відкрилася за законом, заповіт відсутній. У склад спадкового майна після смерті ОСОБА_4 входить частка квартири № 35, яка розташована у місті Словянську по вул. Батюка, будинок № 14 та грошові заощадження, які знаходилися на зберіганні в Ощадбанку колишнього СРСР. Спадщину після смерті своєї дружини прийняв тільки батько позивача ОСОБА_3, він отримав Свідоцтво про право на спадщину на грошові заощадження, свідоцтво про право на спадщину видано 04 березня 2005 року державним нотаріусом першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори. Таким чином, прийнявши спадщину після смерті своєї дружини і отримавши свідоцтво про право на спадщину на частку спадкового майна, відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР 1963 року та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, батько позивача ОСОБА_3 прийняв та отримав у власність і інше спадкове майно частку квартири, яка розташована у місті Словянську по вул. Батюка, будинок № 14 і належала його дружині ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 березня 1994 року.

18 березня 2010 року у місті ОСОБА_2 помер ОСОБА_3. При житті він залишив заповіт, відповідно до якого належну йому частку квартири № 35, що розташована у місті Словянську по вул. Батюка, будинок № 14 заповідав позивачу. Згідно даних спадкового реєстру спадщина після його смерті відкрилася за заповітом. У склад спадкового майна за заповітом входить квартира № 35, яка розташована у місті Словянську по вулиці Батюка, будинок № 14, в якій ? частка належить особисто йому, а ? частку він прийняв після померлої дружини ОСОБА_4, але не оформивши своїх спадкових прав, помер.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач надала нотаріусу свідоцтво про право власності на квартиру, свідоцтва про смерть батьків, довідки з місця проживання та інші документи, які вимагав нотаріус. ОСОБА_5 нотаріуса від 28.12.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дану квартиру.

Пунктом 6 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних з вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, розроблених відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» із змінами, внесеними Законом № 5076-VI від 05.07.2012 року та схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009 року передбачено, що обовязковим документом, необхідним для видачі свідоцтва про право на спадщину є витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Тим самим пунктом передбачено, що за відсутності зазначеного витягу, нотаріус розяснює спадкоємцю про можливість вирішення зазначеного питання у судовому порядку. Аналогічні вимоги містяться у пункті 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із змінами та доповненнями.

Статтею 18 ч. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 8 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого ОСОБА_5 Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 передбачено, що державна реєстрація права власності проводиться реєстратором при предявленні власником, у тому числі й документу, що посвідчує особу. Таким чином, отримання у теперішній час ОСОБА_3 витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, тобто реєстрація у реєстрі прав власності на нерухоме майно права власності спадкодавця на квартиру № 35, яка розташована у місті Словянську по вул. Батюка, будинок № 14 є неможливим.

Відповідно до п. 23 ОСОБА_5 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померло (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої відмовитися. Спадкоємець, який прийняв спадщину, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Таким чином, як особа, яка отримала спадщину після смерті своєї дружини, ОСОБА_3, є правонаступником ОСОБА_3, а позивач, як особа, яка отримала спадщину після смерті батька ОСОБА_3, є його правонаступником.

У склад спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 входить право на квартиру, що розташована у місті Словянську по вул. Батюка, будинок 14. Шляхом прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 позивач придбав право власності на спадкове нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, але нотаріус відмовив позивачу в оформленні права на спадщину. Умов для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі немає.

Просить суд визнати за нею право власності на квартиру № 35, яка розташована у місті Словянську по вулиці Батюка, будинок № 14, загальною площею 45,3 кв. м., житловою площею 27,0 кв. м., як на майно, отримане в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

У судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада в судове засідання свого представника не направив, відповідно до наданого суду клопотання просить розглянути справу без участі представника відповідача. Рішення просить винести на розсуд суду.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-НО № 774998 від 06 серпня 2003 року ОСОБА_4 померла 05.08.2003 року, місце смерті місто Словянськ Донецької області.

Як видно з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, заведеної 05 серпня 2003 року в Першій ОСОБА_2 державній нотаріальній конторі № 12/2004 до майна померлої ОСОБА_4, у січні 2004 року чоловік померлої ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, а позивач ОСОБА_1 13.01.2004 року надала нотаріусу першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 на користь спадкоємця першої черги свого батька ОСОБА_3

Крім того, як видно зі спадкової справи, у березні 2005 року ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї дружини ОСОБА_4, а саме: частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та грошових заощаджень. Однак, нотаріусом першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори 04 березня 2005 року видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме на грошові внески, що знаходяться у ВАТ «Державний ощадний банк України», Свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири ОСОБА_6 видано не було.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень зазначено, що правила книги шостої ЦК України також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 померла 05.08.2003 року, а спадкоємець ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вперше у січні 2004 року. Тобто, на день набрання чинності Цивільним Кодексом України спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася, але прийнята ніким не була, а тому до виниклих правовідносин необхідно застосовувати правила діючого ЦК України.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшло нерухоме майно, а саме: ? частка квартири, що розташована за адресою: місто Словянськ, вул. Батюка, 14/35, що належала ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 березня 1994 року виконкомом міської Ради народних депутатів, відповідно до розпорядження № 442-р від 22 лютого 1994 року.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову про неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцю з часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, яка є спадкоємцем за заповітом спадщини після смерті ОСОБА_4, а саме частки квартири, що розташована за адресою: місто Словянськ, вул. Батюка, 14/35, відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 Натомість ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, оскільки фактично проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4, що підтверджується довідкою ТОВ «Цидило і К». Однак Свідоцтво про право на спадщину за законом він не отримав, своє право власності на частку зазначеної квартири не зареєстрував.

18 березня 2010 року ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, серії І-НО № 450181 видане 24 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_2 Словянського міськрайонного управління юстиції.

Як видно з дослідженої в судовому засідання копії спадкової справи № 780/2010 до майна померлого ОСОБА_3, заведеної за заявою ОСОБА_1 в першій ОСОБА_2 державній нотаріальній конторі, ОСОБА_3 був вчинений заповіт на користь дочки ОСОБА_1 ОСОБА_5 заповітом ОСОБА_3 заповідав ОСОБА_1 належну йому частку квартири під номером 35 в будинку № 14 по вул. Батюка у м. Словянську.

Інших спадкоємців за заповітом немає. Спадкоємців, які мають право на обовязкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України немає.

У встановлений законодавством шестимісячний термін, а саме 01.09.2010 року, позивач ОСОБА_1 звернулася до першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 відповідно до заповіту.

Однак, ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2015 року № 3549/01-32 державним нотаріусом ОСОБА_7 було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану квартиру. ОСОБА_5 нотаріуса мотивована тим, що відсутнє підтвердження права власності спадкоємця.

При вирішення питання про склад спадщини після смерті ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 березня 1994 року виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № 442-р від 22 лютого 1994 року, спадкодавцю ОСОБА_3 належить ? частка квартири, що розташована за адресою: місто Словянськ, вул. Батюка, 14/35.

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_4 у вигляді ? частки квартири, розташованої за адресою: місто Словянськ, вул. Батюка, 14/35, однак Свідоцтво про право на спадщину за законом він не отримав, своє право власності на частку зазначеної квартири не зареєстрував.

Отже, виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшла квартира, що розташована за адресою: місто Словянськ, вул. Батюка, 14/35.

Однак, відповідно до довідок БТІ м. Словянська № 3226-2/0.45/01 від 25.11.2015 року та № 552-18/0.54/0, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на зазначену квартиру не зареєстровано.

Пунктом 6 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, розроблених відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України N 614-VI від 1 жовтня 2008 року «Про внесення змін до Закону України "Про нотаріат" із змінами, внесеними згідно із Законом N 5076-VI від 05.07.2012 р. та схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009 року передбачено, що обовязковим документом, необхідним для видачі свідоцтва про право на спадщину є витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Аналогічні вимоги містяться у пункті 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями.

Статтею 16 ч. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності проводиться реєстратором при предявленні власником, у тому числі і документу, що посвідчує особу. Таким чином, отримання у теперішній час ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, тобто оформлення ними права на спадщину та реєстрація отриманого свідоцтва у реєстрі прав власності на нерухоме майно є неможливим.

Відповідно до п. 23 ОСОБА_5 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Отже, приймаючи до уваги той факт, що в судовому засіданні з достовірністю встановлено, квартира, розташована за адресою: місто Словянськ, вул. Батюка, 14/35, увійшла до складу спадщини після смерті ОСОБА_3, право власності на дану квартиру не зареєстровано; позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом та у встановлений законодавством строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії; умов для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

Відповідно до технічного паспорту та характеристики № 5760 на квартиру АДРЕСА_3, загальна площа квартири становить 45,3 кв.м., житлова площа 27,0 кв.м.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216, 1218, 1225, 1264, 1268, 1270, 1296, 1297, 1299 ЦК України, п. 1, 2, 10, 21, 23 ОСОБА_5 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 45,3 квадратних метри, житловою площею 27,0 квадратних метра, як на майно, отримане в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_8