Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/857/16-ц Головуючий у 1-й інст. Михалюк О. П.
Категорія 46 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Якухно О.М..,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 26 вересня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду позовом, в якому просила визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житлом - будинком 7 по вул. Садовій у с.Смолдирів Баранівського району Житомирської області. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона з грудня 2015 року є власником даного будинку, в якому із 25.01.2011 року зареєстрована відповідачка. Із липня 2012 року ОСОБА_3 переїхала на постійне місце проживання у с.Смолка (Червонопрапорне), вул.Центральна, 33, Баранівського району, Житомирської області. З цього часу у будинку не проживає, однак, її реєстрація порушує права позивачки як власника житлового будинку, оскільки вона не може оформити субсидію. Посилаючись на вказані обставини, просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 26 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. На думку апелянта, судом 1-ї інстанції при вирішенні спору неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Крім того, зазначає, що у родинних стосунках із ОСОБА_3 вона не перебувала та не перебуває, а будинок отримала у спадок.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з наступних підстав.

Судом встановлено, що будинок № 7 по вул. Садовій у с.Смолдирів Баранівського району Житомирської області належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.12.2015 року (а.с.9-10).

У будинку №7 по вул..Садовій в с.Смолдирів, який належить позивачці на даний час зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.11), ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.18).

ОСОБА_3 із ОСОБА_2 у родинних відносинах не перебувають. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідачка у розумінні норм ст.64 ЖК УРСР є членом сімї ОСОБА_2 суду не надано і такі в матеріалах справи відсутні.

У липні 2012 року ОСОБА_3 разом із своєю сімєю виїхала в с.Смолка (Червонопрапорне), вул.Центральна, 33, Баранівського району, Житомирської області, де і проживає по теперішній час, проте не змінила місце реєстрації (а.с.11).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка посилалась на те, що відповідачка протягом чотирьох років без поважних причин не живе в належному їй /позивачці/ будинку, вибула на інше місце проживання, проте залишилась зареєстрованою у спірному будинку, хоча будь-яких домовленостей з ОСОБА_3 щодо збереження за нею права на житло немає. Наведене перешкоджає оформленню субсидії та створює інші незручності, а тому на підставі ст.405 ЦК України відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування спірним житлом. Інших обґрунтувань позовна заява не містить.

Зміст ст..405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Аналізуючи вказану норму, можна дійти висновку, що вона регулює правовідносини між власником житла та членом його сімї з приводу користування цим житлом. При вирішенні питання про втрату членом сімї власника житла права на користування жилим приміщенням зясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.

Встановивши, що відповідачка вселилась у спірний будинок і зареєструвалась у ньому з дозволу попереднього власника, вона не є членом сімї позивачки, яка набула право власності на будинок 15.12.2015 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову відповідно до норм ст.405 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Разом з тим, частиною 4 ст.10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повній мірі дотримався названих норм процесуального права та розглянув справу в межах заявлених ОСОБА_2 вимог. Крім того, на виконання положень ч.4 ст.10 ЦПК України після зясування обставин того, що відповідачка не є членом сімї ОСОБА_2, а також, що в даному будинку також зареєстровані чоловік відповідачки і їх четверо неповнолітніх дітей, судом пропонувалось позивачці уточнити свої позовні вимоги. Проте, вона відмовилась і наполягала на розгляді справи в межах заявлених позовних вимог. Наведене підтверджується звукозаписом судових засідань від 06 вересня та 26 вересня 2016 року.

Разом з тим, вказані обставини не позбавляють позивачку на судовий захист та не перешкоджають ОСОБА_2 звернутись до суду з іншим позовом, обравши належний спосіб захисту.

Так, стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи із загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у квартиру /будинок/ власника, але на час розгляду справи не є членами його сімї. Тому в даному випадку власник вправі звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом в порядку ч.1 ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321, ст.383, ст.391 ЦК України, а не про визнання особи такою, що втратила право користування житлом з підстав, передбачених ст.405 ЦК, ст..ст.71,72,107 ЖК УРСР.

Враховуючи викладене, ухвалене судом рішення постановлено із дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 26 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: