Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1794/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дуковський О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

15.11.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Франко В.А.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та своє утримання.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначила, що з 19 серпня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Мають двох спільних дітей доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Наприкінці 2015 року сімейні відносини з відповідачем погіршилися, матеріальної допомоги на утримання дітей ОСОБА_2 не надає, але при цьому він є працездатним, неофіційно працює і отримує зарплату, крім того, йому регулярно надсилає грошову допомогу його матір, яка працює за кордоном.

ОСОБА_3 зазначає, що діти знаходяться лише на її утриманні, крім того, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з 12.05.2016 р. і до досягнення повноліття ОСОБА_4, тобто до 09.05.2027 р.

Якщо після досягнення повноліття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, то починаючи з 09.05.2027 р. і до 10.01.2032 р. стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 12.05.2016 р. і до 10.01.2017 р.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей змінити, а саме стягнути з нього на користь неповнолітніх дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. ( по 400 грн. на кожну дитину) щомісячно, до повноліття дітей, починаючи стягнення з 12.05.2016 року із застосуванням індексації до ЗУ «Про індексацію доходів громадян». В частині задоволення позову про стягнення аліментів на утримання матері неповнолітніх дітей - відмовити. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3, а також пояснення представника відповідача ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави передбачені законом для стягнення з відповідача аліментів як на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, так і на утримання позивача до досягнення ОСОБА_4 трирічного віку.

Проте, колегія суддів не погоджується з рішенням суду в частині визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дитей.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 19 серпня 2011 року (а.с.3).

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії І-ОЛ 123095 та серії І-ОЛ 159766 (а.с.4-5).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою, він не працює і не перебуває на обліку в центрі зайнятості, на його утриманні не перебуває інших осіб, він не страждає на хвороби, які перешкоджають його працевлаштуванню чи потребують значних і регулярних грошових витрат, він отримує регулярну матеріальну допомогу від матері, яка працює за кордоном.

Відповідно до ч.1 ст. ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними.

В даному випадку сторони не дійшли згоди щодо утримання своїх неповнолітніх дитей.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За правилами ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (182 СК України).

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, а саме 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, а саме 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 1 статті 184 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів судом у відповідності до ст. 182 СК України, враховано стан здоровя та потреби дитини, а також стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, не має медичних обмежень у працевлаштуванні, його ставлення до заявлених вимог, відсутність між сторонами домовленості про способи виконання обовязку по утриманню малолітньої дитини, а також, що відповідач не обтяжений аліментними зобовязаннями та утриманням непрацездатних членів сімї.

Відсутність у відповідача офіційного доходу не звільняє від обовязку сплачувати аліменти на утримання дітей. Доказів на підтвердження стану здоров'я, яке б перешкоджало подальшому працевлаштуванню, суду не надано.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України).

Беручи до уваги наведені обставини, судова колегія виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості і положень закону, що батьки зобовязані нести витрати в рівних частинах для забезпечення дитині необхідного рівня життя, вважає, що рішення підлягає зміні шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей по 800 грн.

Визначений розмір аліментів є обєктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

В матеріалах справи відсутні будь-які надані докази які б вказували на можливість стягувати з відповідача аліменти у пропорційному співвідношенні до його доходу.

Колегія суддів вважає за необхідне розяснити ОСОБА_3 її право, передбачене ст.192 СК України у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом звернутись з позовом про зміну розміру аліментів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 до досягнення ними повноліття, проте при визначенні розміру аліментів суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2016 року в частині визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей - змінити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 - 800 грн. та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 - 800 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 12.05.2016 року і до досягнення повноліття доньки - ОСОБА_4, тобто до 09.05.2027 року, а потім продовжувати стягнення в розмірі 800 грн. до повноліття сина ОСОБА_5, тобто до 10.01.2032 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді: