АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6655/15-ц Номер провадження 22-ц/786/217/16Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Буленка О.О., Триголова В.М.

при секретарі Діхтяр Т.В.

за участі представника третьої особи ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентсва України у Полтавській області, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Відділу Держземагенства у Оржицькому районі, Відділу Держгеокадастру у Оржицькому районі, реєстраційної служби Оржицького районного управління юстиції про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2015 року зазначену позовну заяву ОСОБА_3 повернуто позивачеві для предявлення за правилами підсудності до належного суду.

Не погодившись з даною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку.

Вважає, що ухвала постановлена районним судом з порушенням норм процесуального права. Зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції невірно застосував положення цивільного процесуального кодексу України щодо визначення підсудності справ. Просив з цих підстав оскаржувану ним ухвалу суду скасувати.

На апеляційну скаргу ОСОБА_3 своє заперечення надав ОСОБА_4 третя особа без самостійних вимог, в якому, спростовуючи доводи позивача, просив його апеляційну скаргу відхилити, а оскаржувану ухвалу районного суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до Головного управління Держземагентсва України у Полтавській області, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Відділу Держземагенства у Оржицькому районі, Відділу Держгеокадастру у Оржицькому районі, реєстраційної служби Оржицького районного управління юстиції посилаючись на те, що розпорядженням №9 Оржицької РДА Полтавської області від 12 січня 2012 року йому було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 117,35 га ріллі із земель державної власності, розташованої на території Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області.

Виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який 15 серпня 2012 року пройшов державну експертизу землевпорядної документації за №469-12.

Наказом №469-12 від 04 листопада 2014 року Головного управління Держземагенства України в Полтавській області затверджено розроблений Проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки.

Згідно пункту 2 вищезазначеного Наказу йому надано земельну ділянку сільськогос-подарського призначення державної власності, кадастровий номер 532368600:00:005:1088, площею 117,35 га ріллі для ведення фермерського господарства, розташованої в адміністра-тивних межах Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області.

Відповідно до пункту 3 цього Наказу, прийнято рішення укласти з ним договір оренди земельної ділянки від імені Головного управління Держземагенства у Оржицькому районі.

Проте, 23 лютого 2015 року начальником Головного управління Держземагенства у Полтавській області видано наказ про надання дозволу на розроблення технічної доку-ментації із землеустрою щодо поділу раніше наданої йому земельної ділянки ОСОБА_4 та 04 березня 2015 року з останнім укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки площею 117,3499 га кадастровий номер :00:005:2088.

Також вказував, що 23 квітня 2015 року Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області з ним, позивачем, укладено договір оренди земельної ділянки площею 117,35 га кадастровий номер :00:005:1088. А 25 травня 2015 року в судовому засіданні представником Головного управління Держземагенства у Полтавській області повідомлено, що 04 березня 2015 року Договір оренди землі укладено також з ОСОБА_5, згідно якого останньому надана земельна ділянка, що за своїми межами співпадає з земельною ділянкою, яка передана в оренду йому позивачеві.

Окрім того, зазначав, що Наказом Головного управління Держземагенства у Полтав-ській області №529-СГ від 23 лютого 2015 року проведено поділ земельної ділянки, площею 117,35 га, кадастровий номер :00:005:1088, в результаті чого утворилось дві земельні ділянки з кадастровими номерами :00:005:2088 площею 117,3499 га, яка і була надана в оренду ОСОБА_4, та :00: 005:3088 площею 1 кв. м.

Виходячи з наведених обставин, позивач просив визнати дії Головного управління Держземагенства у Полтавській області по виданню наказу №529-СГ від 23 лютого 2015року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» неправомірними та скасувати наказ.

Визнати дії відділу Держземагенства в Оржицькому районі Полтавської області по закриттю Поземельної книги на земельну ділянку кадастровий номер :00:005:1088 по відкриттю Поземельних книг на земельні ділянки кадастровий номер :00:005:2088 та :00:005:3088 неправомірними та зобовязати кадастрового реєстратора відділу Держземагенства в Оржицькому районі Полтавської області скасувати поземельні книги з кадастровими номерами :00:005:2088 та :00:005:3088 та поновити Поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :00:005:1088.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 117,3499 га з кадастровим номером :00:005:2088 від 04 березня 2015 року, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області та ОСОБА_5, реєстраційний №19818580 від 05 березня 2015 року.

Визнати протиправним та зобовязати державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Оржицького районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_6 скасувати рішення №19818580 від 05 березня 2015 року про державну реєстрацію іншого речового права права оренди земельної ділянки з реєстраційним номером 36, що розташована: Полтавська область, Оржицький район, Лукімська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки :00:005:2088, за ОСОБА_4

За нормами ч. 1 ст. 114 ЦПК України, визначено, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно розяснень, наведених в п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

В той же час, зі змісту позовної заяви слідує, що підставою звернення позивача до суду став, в тому числі, поділ земельної ділянки з кадастровим номером 532368600:00:005:1088, яка знаходиться в адміністративних межах Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області, на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:005:2088 та :00:005:3088, який проведено за наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області №529-сг від 23 лютого 2015 року.

Окрім того, однією з позовних вимог ОСОБА_3 є визнання недійсним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :00:005:2088, укладеного 04 березня 2015 року Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області з ОСОБА_4

Між тим, за розясненнями, викладеними в п. 27 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», визначено, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності предявляються відповідно до частини першої статті 114 ЦПК за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація обєктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК.

В свою чергу, за змістом п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при обєднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, виходячи з правил виключної підсудності, та встановивши, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій відповідачів щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, закриття поземельної книги, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, що розташована в адміністративних межах Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області, дійшов вірного висновку про те, що спір виник в тому числі і з приводу нерухомого майна (земельної ділянки), а тому справа не підсудна Київському районному суду м. Полтави. З цих підстав, обґрунтованим, з урахуванням п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, є також і висновок суду про повернення позовної заяви позивачу - для предявлення до належного суду за правилами підсудності, визначеної ч. 1 ст. 114 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Ухвала суддею районного суду постановлена з додержанням вимог закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: