АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1160/16
Справа №639/8900/14ц Головуючий 1 інст. Гаврилюк С.М.
Категорія :сімейні Доповідач - Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді Бобровського В.В.,

суддів Черкасова В.В.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та про його поділ.

На обґрунтування позовних вимог представник ОСОБА_4 посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 06 серпня 1994 року по 28 липня 2010 року мають неповнолітню доньку та на те, що відповідачу належала на підставі договору дарування від 02 жовтня 1997 року 33/100 частини житлового будинку по вул..Бабушкіна, 7 у м.Харкові до якої вони за час шлюбу здійснили прибудову «а-7», яка не прийнята в експлуатацію відповідачем до цього часу.

Зазначивши, що вона за чинним законодавством має право на частину вказаної прибудови, у липні 2015 року уточнивши позовні вимоги ОСОБА_4 просила суд визнати право спільної сумісної власності на використані будівельні матеріали та здійснити поділ цього майна шляхом визнання права власності відповідача на вказані матеріали та стягнути з нього на її користь ? частину їх вартості у сумі 137720 грн.

Представник відповідача заперечував поти позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені.

Визнані будівельні матеріали та обладнання, які використані при будівництві прибудови літер «а-7» до житлового будинку літер «А-1» по вул.Бабушкіна, 7 у м. Харкові спільною сумісною власністю сторін по справі.

Визнано за ОСОБА_3К, право власності на ці будівельні матеріали і обладнання загальною вартістю 275440 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 137720 грн. компенсації ? частини вартості вказаних будівельних матеріалів та обладнання, 5550 грн. витрат на експертні дослідження та 1377 грн. на справлення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з посиланням на неповне зясування дійсних обставин будівництва прибудови до житлового будинку та ухвалення рішення в порушення норм матеріального, процесуального права, рішення районного суду просить скасувати та ухвалити нове рішення по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення проти них, колегія вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення районного суду змінити з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та під час ухвалення рішення за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено та не оспорюється те, що сторони перебували у шлюбі з серпня 1994 року та за час шлюбу ОСОБА_3 за договором дарування від 02 жовтня 1995 року набув право власності на 33/100 частини житлового будинку з надвірними забудовами та спорудами по вул..Бабушкіна, 7 у м.Харкові та у відповності п.2,41 ст.57 СК України є його особистою приватною власністю.

Окрім цього в період шлюбу ними була здійснена прибудова за технічним паспортом літер «а-7» до житлового будинку літер «А-1» у відповідності з дозволом , що був надано відповідачу за рішенням виконкому Жовтневої районної ради м.Харкова від 5 вересня 2006 року.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 листопада 2008 року шлюб між ними розірвано. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2013 року у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3,Харківської міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку поділу прибудови відмовлено з таких підстав,що ця прибудова не прийнята в експлуатацію та є обєктом незавершеного будівництва, а також за недоведеністю того факту, що це будівництво здійснювалось у повному обсязі за кошти подружжя.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи за №1540 від 29 травня 2015 року витратним підходом вартість прибудови літер «а-7» станом на травень 2015 року визначена у сумі 247896 грн. та складає 94% готовності, а вартість будівництва (відтворення) з урахуванням вартості використаних будівельних матеріалів станом на 01 листопада 2008 року складала 127586 грн., на травень 2015 року 275440.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 у повному обсязі та стягуючи на її користь 137720 грн. половини вартості будівництва (відтворення) прибудови на травень 2015 року, суд такого висновку дійшов з посиланням на те, що прибудова фактично є частиною житлового будинку, яка перебуває у користуванні відповідача та те, що відокремлення приміщень прибудови без втрати їх цільового призначення неможливе.

Погоджуючись з таким висновком суду, як підставним і обґрунтованим, колегія вважає що в частині визначення розміру компенсації вартості частини, на яку має право позивач, судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та порушення вимог процесуального права при ухваленні рішення в цій частині.

За правилом ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, таким, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справи згідно із законом.

Згідно ч.2 ст.60 та ч.1 ст.61 СК України вважається. що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального використання, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя за винятком виключеного з цивільного обороту та у разі поділу майна подружжя, частки кожного за ч.1 ст.70 цього Кодексу, є рівними якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації його частки на житловий будинок, квартири, земельну ділянку за ч.4 ст.71 СК України допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України за ч.2 ст.364 якої компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

З огляду на викладені обставини справи, норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та виходячи із рішення апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2013 року якими прибудова літер «а-7» визнано обєктом, незавершеного будівництвом та висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2015 року про 94% готовності цього обєкту до експлуатації, колегія вирішила рішення районного суду змінити в частині розміру стягнутої з відповідача грошової компенсації та визначити цю компенсацію у розмірі 123948 грн. від ринкової вартості прибудови на травень 2015 року, що складає 247896 грн.

В іншій частині доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, рішення в цій частині про визнання прибудови у вигляді будівництва обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на ? частини його вартості , ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права,підстави до його скасування у справі відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 грудня 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 (рнокпп) грошову компенсацію половини вартості незавершеного будівництва прибудови літер «а-7» до житлового будинку літер «А-1» по вул..Бабушкіна, 7 у м.Харкові у сумі 123948 грн.

В решті це рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В.Бобровський

судді В.В.Кокоша

ОСОБА_6