Номер провадження: 22-ц/785/5681/16
Головуючий у першій інстанції Погрібний М.О.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Журавльова О.Г.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської прокуратури №4, за участю третьої особи Головного управління державного казначейства України в Одеській області, про зобов'язання Головне управління державного казначейства України в Одеській області відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.06.2016 року,

встановила:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив зобов'язати Головне управління казначейства України в Одеській області відшкодувати йому матеріальну шкоду в сумі 3 745 грн. та моральну шкоду в сумі 20 000 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01.11.2012 року він звертався до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок затоплення його квартири АДРЕСА_1 та рішенням суду від 06.12.2012 року у задоволені його позову було відмовлено з підстав недоведеності вини відповідачки ОСОБА_3 Оскільки, під час розгляду вказаної цивільної справи ОСОБА_3 надала суду недостовірну довідку начальника дільниці №7 Комунального підприємства житлово-комунального сервісу «Пересипський» ОСОБА_4, він у травні 2013 року звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до КП ЖКС, в особі начальника дільниці №7 ОСОБА_4, про визнання дій незаконними. Рішенням суду від 08.07.2013 року його позовні вимоги були задоволені та визнано неправомірними дії ОСОБА_4 в частині надання недостовірної інформації про відсутність у період з 01 по 16 жовтня 2012 року, як усних, так і письмових заявок від нього, ОСОБА_2, про факт затоплення його квартири.

У зв'язку з встановленням факту неправомірності дій начальника дільниці №7 КП ЖКС ОСОБА_4, він 09.08.2013 року подав до УМВС України в Одеській області письмову заяву про скоєння ОСОБА_4 кримінальних злочинів, передбачених ст. 366 КК України (службове підроблення) та ст. 364 КК України (зловживання службовим становищем). Його заява 30.08.2013 року була внесена до Єдиного реєстру досудового розслідування (надалі ЄРДР) і розпочато кримінальне провадження.

Так як під час проведення досудового розслідування, вказаного вище кримінального провадження, слідча Хаджибеєвського відділу міліції Озерова Ж.В., на його думку скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ст. 381-1 та ст. 382 КК України (невиконання судового рішення), він 10.04.2014 року подав прокурору Суворовського району м. Одеси заяву про вчинення нею вказаних злочинів. Однак, його заява не була внесена до ЄРДР і 16.04.2014 року він оскаржив бездіяльність прокурора до Суворовського районного суду м. Одеси та слідчим суддею його скарга була задоволена і зобов'язано прокурора внести відповідні відомості в ЄРДР. Однак ухвалу суду прокурор не виконав. В подальшому, протягом 2014-2016 років, у зв'язку з неправильним, на думку ОСОБА_2, розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_4, він неодноразово звертався до правоохоронних органів, в тому числі до прокуратури Суворовського району м. Одеси та прокуратури Одеської області з заявами про скоєння злочинів працівниками Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, які прокуратурою не вносились до ЄРДР, а рішеннями слідчих суддів Суворовського районного суду м. Одеси дії працівників прокуратури визнавалися неправомірними та їх зобов'язували внести відповідні відомості до ЄРДР. Крім того, слідчі Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області на думку позивача незаконно закривали кримінальне провадження, порушене ним відносно начальника дільниці №7 КП ЖКС ОСОБА_4 і ці постанови, на підставі його скарг, скасовувалися слідчими суддями Суворовського районного суду м. Одеси.

ОСОБА_2 вважає, що між неправомірними діями і бездіяльністю органів прокуратури протягом трьох та завданою йому матеріальною шкодою у розмірі 3 745 грн., яка складається із вартості ремонтних-відновлювальних робіт в його квартирі АДРЕСА_1 і моральною шкодою у розмірі 20 000 грн., завданих йому в результаті заливу квартири, так як він тривалий час не може захистити свої порушені права затопленням квартири.

На підставі ст. ст. 1166,1167, 1176 ЦК України, просив його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.06.2016 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу якій з посиланням на порушення судом процесуального права та не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 мотивує тим, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення у першому судовому засіданні, не надавши достатнього строку на збір та надання додаткових доказів та пояснень на заперечення відповідача, позбавило можливості отримати необхідну юридичну допомогу. Крім того зазначив, що районним судом не враховано те, що у період затягування слідства позивач поніс фактичні збитки та заявлені позовні вимоги ґрунтуються на бездіяльності відповідача, що наносило ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду, яка полягала у незаконному обмеженні його права на встановлення у судовій системі розміру компенсації моральних та матеріальних збитків. Також ОСОБА_2 вказує, що судом першої інстанції не було досліджено правдивість твердження відповідача про відсутність у провадженні прокуратури кримінальних проваджень, які позивач зазначає у позовній заяві та в оскаржуваному рішенні не надано оцінки доказів у вигляді медичних документів.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відхиленню за наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органом досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою. яка її завдала, за наявності її вини.

Надаючи аналіз зазначених норм, а також обґрунтувань позовних вимог, на які посилався позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні, суд першої інстанції визначив, що позивач повинен довести сукупність юридичних фактів, а саме: 1) наявність завданої шкоди; 2) протиправність дії (бездіяльність) особи, яка завдала такої шкоди; 3) наявність причинного зв'язку між протиправними діями (бездіяльністю) особи, яка завдала шкоди та наслідками, які настали; 4) вина особи, яка завдала шкоду.

Позивачем суду не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, що саме з вини Одеської міської прокуратури №4 (колишня назва - прокуратура Суворовського району м. Одеси), його майну та йому, була завдана матеріальна і моральна шкода, у зв'язку з затопленням його квартири АДРЕСА_1.

Із копії рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.12.2012 року, наданого суду позивачем ОСОБА_2, яке набрало законної сили, спірні правовідносини з приводу затоплення квартири позивача 01 серпня та 28 вересня 2012 року, були предметом розгляду судом, під час якого, винна особа в завдані майнової та моральної шкоди позивачу встановлена не була і в задоволені його позову було відмовлено (а.с.13-15).

Визнання слідчими суддями Суворовського районного суду м. Одеси бездіяльність Одеської міської прокуратури №4, у зв'язку з не внесенням до ЄРДР заяв позивача про скоєні злочини та скасування постанови про закриття кримінального провадження відносно начальника дільниці №7 ОСОБА_4, на думку суду не може бути причинним зв'язком із завданою позивачу матеріальною і моральною шкодою в результаті затоплення його квартири.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, згідно ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до ст. ст. 34, 35 ЦПК України, треті особи можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення по справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін.

Таким чином законодавством України не передбачено зобов'язання третьої особи, виконати певні дії, при ухвалені рішення по цивільній справі, що у своїх позовних вимогах просить позивач ОСОБА_2 відносно третьої особи Головного управління казначейства України в Одеській області. З іншими позовними вимогами, позивач до суду не звертався. У зв'язку з чим дійшов висновку що позов задоволенню не підлягає.

Колегія суду погоджується з таким висновком районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта що його було обмежено в праві збирання необхідних доказів, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_2 в порушення ст.ст. 10,60 ЦПК України не заявив жодного клопотання в порядку передбаченими ст.-ст. 131-137 ЦПК України не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.06.2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: В.П.Фальчук

О.Г.Журавльов