У х в а л а

іменем україни

13 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою його представником ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 5 серпня 2011 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 10 000 грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту «Універсальна» GOLD із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти, із сплатою відсотків 36% річних на суму залишку заборгованості. Кредитний договір складався із власноручної заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною картою, затверджених наказом № СП-2-102256 від 6 березня 2010 року. Банк зобов'язання за кредитним договором виконав, проте відповідач не виконує належним чином зобов'язання з повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 30 травня 2014 року утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути з боржника та яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 9 958,28 грн, заборгованості за процентами в сумі 12 021,01 грн, комісії за користування кредитом в сумі 2 295,80 грн, 500 грн штрафу (фіксованої частини), 1 213,78 грн штрафу (процентної складової).

Рішенням Приморського районного суду м Одеси від 17 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року рішення Приморського районного суду м Одеси від 17 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 25 989,47 грн, у тому числі: 9 958,28 грн - за кредитом; 12 021,61 грн - за процентами за користування кредитом; 2 295,80 грн - комісії за користування кредитом, 500 грн (фіксована частина) та 1 213,78 грн (процентна складова) - штрафів.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, поданій його представником ОСОБА_4, порушено питання про скасування рішення апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року та залишення в силі рішення суду першої інстанції з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 13 липня 2011 року ОСОБА_3 власноручно складено анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання кредитної карти GOLD.

5 серпня 2011 року ОСОБА_3 власноручно підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитної карти GOLD за договором SAMDN 3311, в якій вказано умови, строк та порядок погашення кредиту.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1. Умов та Правил надання банківських послуг, датою укладення договору є дата отримання карти, вказана у заяві клієнта. Банк видає клієнту карту, її вид визначений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Пунктом 2.1.1.2.3 Умов встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту.

Відмовляючи у задоволенні позову банку, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем фактично відсутній договір, укладений у письмовій формі, та банк не довів отримання ОСОБА_3 кредитної карти і кредиту на суму 10 000 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд дійшов висновку, що факт укладення сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами, через невиконання позичальником його умов утворилась заборгованість, яка і підлягає стягненню у розмірі, зазначеному в позовній заяві.

Такі висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених судом, і відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Так, заперечуючи проти позову, відповідач визнавав, що власноручно заповнював анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та довідку про умови кредитування, проте кредитну карту він не отримував, про що свідчать різні дати, вказані у заяві-приєднанні до Умов та Правил надання банківських послуг та на довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки GOLD за договором SAMDN3311.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження обставин укладення кредитного договору SAMDN 3311 із ОСОБА_3 ПАТ КБ «ПриватБанк» надав копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та довідку про умови кредитування, що власноручно підписані ОСОБА_3, довідку про рух коштів за рахунком за договором SAMDN 3311, копії паспорту ОСОБА_3, що був чинний на час укладення кредитного договору у 2011 році, та розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Відхиляючи заперечення відповідача в тій частині, що він кредитну картку не отримував, апеляційний суд обґрунтовано виходив з їх недоведеності, оскільки відповідачем не надано належних доказів неукладення кредитного договору та неотримання коштів.

Крім цього, за правилами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таких обставин апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням наведеного колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та дійшла висновку, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану його представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова