АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:22-ц/790/2495/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/1959/15-ц ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач Міненкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі

головуючого-судді: Міненкової Н.О.

суддів: Кругової С.С.

ОСОБА_2

при секретарі: Прологаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року представник ПАТ КБ ПриватБанк звернувся з позовом. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 9839 грн. 66 коп., а також судові витрати з судового збору в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 15 жовтня 2007 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 10000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

В період дії кредитного договору відповідач не дотримувався його умов, внаслідок чого, станом на 30 липня 2014 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 9839 грн. 66 коп., з яких: 299 грн. 96 коп. - заборгованість за кредитом, 8594 грн. 95 коп. - заборгованість по процентами за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 444 грн. 75 коп. - штраф (процентна складова).

Пунктом 9.12 умов та правил надання банківських послуг кредитного договору передбачено, що договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобовязань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 9839 грн. 66 коп., а також судові витрати з судового збору в розмірі 243,60 грн.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні 21 травня 2015 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

В наступні судові засідання представник позивача ОСОБА_5 не зявлялася, однак на підтвердження своїх вимог надала письмові пояснення.

Відповідач проти позову заперечував просив суд, застосувати позовну давність.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ КБ ПриватБанкзвернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 липня 2015 року скасувати, та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, та ухвалено рішення за недоведеністю обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права стягнення заборгованості за договором кредиту з пропуском трирічного строку позовної давності, що є підставою згідно ч.4 ст. 267 ЦК України для відмови у задоволенні позову.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено, та не оскаржується сторонами що 15 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 10000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок. Пунктом 3.1. умов та правил надання банківських послуг кредитного договору передбачено, що для надання послуг ОСОБА_3 відкриває Клієнту Карткові рахунки, видає клієнту Картки, їх вид та строк дії визначений в Заяві та в Памятці клієнта, підписанням якого Клієнт і ОСОБА_3 заключають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, вказана в розділі «Відмітки Банку»

Відповідно до заяви ОСОБА_4 йому видано платіжну карту №027594304 типу Visa Gold основна, вид карти: особиста, валюта: гривня, строк дії: 2 роки /а.с. 9/.

Відповідно до цієї ж заяви ОСОБА_4 отримав платіжну карту та ПІН-код 23 жовтня 2007 року строком на 2 роки, тобто до 2009 року.

З розрахунку заборгованості наданого позивачем, вбачається, що останній платіж здійснений відповідачем був 11 липня 2011 року /а.с. 7-8/.

Як вбачається з матеріалів справи позовна заява подана лише 21 жовтня 2014 року тобто з пропуском строку передбаченого ст. 257 ЦК України.

Згідно правової позиції, висловленій в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-95цс14, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 Цивільного кодексу України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 Цивільного кодексу України).

Згідно правової позиції, висловленій в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15 Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Відповідно до частини першої, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи не вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» укладав домовленість з ОСОБА_4 щодо збільшення строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійною підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції вважає, що суд оцінив належність і допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності і постановив рішення яке відповідає вимогам ст..213, 214 ЦПК України і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та можу бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - Т.П. Зазулинська

ОСОБА_6