Справа №642/1909/16
Провадження №2/642/932/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі судді Скляренка С.О., при секретарі Антоненко Н.А., розглянувши у судовому засіданні у м. Харкові справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 31712 грн. 06 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

В обґрунтування заявленого позову зазначено, що 15 листопада 2015 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано шкоди автомобілю «Ford В-МАХ», державний номер НОМЕР_1, та спричинено моральну шкоду. 15 листопада 2015 р. приблизно о 12 годині 45 хвилин позивач знаходилась в своєму автомобілі, за кермом якого знаходилась ОСОБА_4, та який рухався по вул. Полтавський шлях, де в районі будинку №126 відбулося зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21011», державний номер НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_2 рухалась позаду автомобіля позивача та недотрималася безпечної дистанції та швидкості руху. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова визнано винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав ушкоджень, які полягають в деформації кришки багажнику, пошкодженні бамперу, заміні заднього скла. Виконання ремонтних робіт автомобіля разом запчастинами та матеріалами згідно рахунку СТО коштує 31712,06 грн. Автомобіль «Ford В-МАХ», державний номер НОМЕР_1, знаходиться на гарантійному обслуговуванні, термін закінчення гарантійного строку 07.10.2016 р. Крім того, в момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди в салоні автомобіля знаходилося немовля дитина, 07.08.2015 р. н., ОСОБА_5. У звязку з тим, що прийшлося витрачати час на оформлення ДТП, мати дитини ОСОБА_4 і позивач не могли належно здійснювати догляд за дитиною, хоча було холодно, температура повітря була нижче 0 градусів. Страхового полісу у відповідача не було та його цивільна відповідальність не застрахована, всупереч діючому Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Добровільно відшкодувати суму завданої матеріальної шкоди відповідачка відмовилася.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, дала пояснення, аналогічні позовним вимогам.

Відповідач та її представник в судове засідання також зявилися, проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у письмових запереченнях, зокрема про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження збитків або розміру відшкодування, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з додержанням Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092.

Представник третьої особи до суду не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, в наданих суду письмових запереченнях зазначали, що вважають вірно обраним позивачем спосіб захисту прав та заявлено позовні вимоги безпосередньо до заподіювача шкоди ОСОБА_2, відповідальність якої за умовами правочину (полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АЕ/6350275 від 30.10.2015 року, Страхувальник ОСОБА_6І.) не є застрахованою, тому у Страховика ПАТ «Київський страховий дім» не виникає обовязку відшкодувати шкоду, завдану майну ОСОБА_1, оскільки вказана дорожньо-транспортна подія не є страховим випадком в розумінні Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 2016 року приблизно о 12 год. 45 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_3, в м. Харкові по вул. Полтавський Шлях, 126, не вибрала безпечну швидкість руху, не дотрималася дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «FORD В-МАХ», державний номер НОМЕР_1, який рухався попереду, під керуванням водія ОСОБА_4 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначено, що ОСОБА_2 порушила п. 12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. При цьому у судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину визнала у повному обсязі.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн.

У відповідності до вимог ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок або постанова суду, що набрали законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях відповідача не підлягає доказуванню.

Відповідальність власника автомобілю «ВАЗ-21011», державний номер НОМЕР_2, застрахована відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АЕ/6350275 від 30.10.2015 року, Страхувальник ОСОБА_6

Разом з тим, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 відповідно до умов зазначеного полісу № АЕ/6350275, зокрема розділу 8, з врахуванням тривалості водійського стажу відповідача, не є застрахованою, а отже в силу вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у Страховика відсутній обовязок щодо виплати страхового відшкодування.

Згідно з розясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно матеріалів справи, автомобіль «FORD В-МАХ», державний номер НОМЕР_1, знаходиться на сервісному гарантійному обслуговуванні, що підтверджується даними сервісної книжки, виданої 07.10.2013 року ДП «Автотрейдінг-Харків».

Відповідно до рахунку №ЗиФ-0289650 від 18.11.2015 року, виконаного ПАТ «Завод Фрунзе», вартість відновлювальних робіт автомобіля «FORD В-МАХ», державний номер НОМЕР_1, складає 31712,06 грн. Закінчення терміну спеціальної продовженої гарантії 07.10.2016 року.

Експертиза щодо оцінки вартості відновлювальних робіт судом не призначалася, оскільки були відсутні підстави цього, а відповідач ОСОБА_2 чи її представник, не погоджуючись з наданим позивачем на підтвердження вартості розміру матеріальної шкоди рахунком №ЗиФ-0289650 від 18.11.2015 року, виконаним ПАТ «Завод Фрунзе», не заявляли клопотання про призначення експертизи щодо оцінки вартості завданої шкоди, не надали будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаної вартості робіт. Суд роз'яснював їм права, можливість заявлення клопотань, в тому числі щодо призначення експертизи, обов'язок доведення тих обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх заперечень, однак скористатися правом на призначення експертизи щодо вартості відновлювальних робіт, сторона не виявила бажання, дані рахунку №ЗиФ-0289650 від 18.11.2015 року належними та допустимими доказами відповідачем не спростовані.

Згідно із ч. ч. 1-3ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, доводи і заперечення сторін, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки доведені обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, надано належних та достатніх доказів в обґрунтування цих вимог.

Крім того, згідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати у розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 31712 (тридцять одна тисяча сімсот дванадцять) грн. 06 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя С.О. Скляренко