"14" червня 2016 р. Справа № 363/1585/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, стягувач ОСОБА_4,

встановив:

ОСОБА_5 звернувся до суду з даною скаргою, в якій порушує питання визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві щодо звільнення майна з під арешту та про зобовязання зняти арешт з майна боржника, накладений на підставі постанови про це від 29 травня 2014 року.

Свої вимоги мотивував тим, що на даний час заборгованість по аліментам перед стягувачем погашена, тому державний виконавець повинен зняти цей арешт з його майна.

ОСОБА_3 в суді скаргу підтримав з викладених у ній обставин та просив про її задоволення.

Представник Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Стягувач до суду не прибув, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 369 ЦПК України неявка учасників процесу не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступного.

Встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області знаходився виконавчий лист №3/2-2154/2006 виданий на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 грудня 2006 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1) в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2006 року до її повноліття, тобто до 28 серпня 2018 року.

Постановою державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області від 25 жовтня 2007 року з метою забезпечення збереження майна накладено арешт та заборону відчуження на все майно боржника.

21 лютого 2014 року на підставі заяви боржника про направлення виконавчого листа за місцем його проживання в м. Києві державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Заборгованість по аліментам станом на 21 лютого 2014 року складала 2 578 грн. 99 коп.

05 березня 2014 року Відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві за місцем проживання боржника відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

29 травня 2014 року для виконання виконавчого документу державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві накладено арешт та заборону відчуження на все майно боржника.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна «44330363 від 29 травня 2014 року на все рухоме майно боржника накладено арешт та заборону його відчуження.

Згідно довідки Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві від 10 лютого 2016 року №371/14-15 станом на 01 лютого 2016 року заборгованість по аліментам за даним виконавчим провадженням відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Судом встановлено, що під час примусового виконання вказаного виконавчого документу для забезпечення його належного виконання на майно боржника двічі накладався арешт.

В ході виконання рішення суду про стягнення аліментів у боржника виникала заборгованість.

Разом з тим, стягнення коштів (аліментів) з боржника не припинилося, виконавче провадження не завершено, яке буде здійснюватися до повноліття дитини, тобто до 28 серпня 2018 року.

Відтак суд вважає, що арешт накладено правомірно, для забезпечення реального виконання рішення суду і необхідність його збереження все ще не відпала.

При цьому в справі відсутні дані про те, що на даний час у боржника заборгованості по сплаті аліментів немає.

Крім того, відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» рухоме майно - окрема рухома річ, сукупність рухомих речей, гроші, валютні цінності, цінні папери, а також майнові права та обов'язки.

Однак, на яке саме рухоме майно боржника, яке визначено окремими родовими ознаками накладено арешт з матеріалів справи не вбачається.

Отже неправомірної бездіяльності державного виконавця судом не встановлено.

З цих підстав, мотиви скарги не можна визнати обґрунтованими, а тому вона задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись статтями 209, 210 і 387 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні поданої скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд. Якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя