АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/8819/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/739/К/16 Водопянов С.М.
Категорія № 46 (1) Доповідач - Братіщева Л.А.
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Ляховської І.Є.

при секретарі: Маслової К.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника третьої особи Відділу опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у місті ради - Грабчук Олени Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6, треті особи: Відділ опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради, Жовтневий районний відділ в місті Кривий Ріг Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача ОСОБА_4, яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6, в обґрунтування якого зазначив, що йому на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, в якій в якості членів сім'ї власника житла зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_4 та їх неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач, а також його малолітня донька за зазначеною адресою своєї реєстрації не проживають та ніколи не проживали, оскільки під час сумісного шлюбного життя він з колишньою дружиною та донькою проживали на квартирах згідно договорів наймів. З реєстраційного обліку ОСОБА_4 не знялась та робити цього не бажає, хоча і має інше постійне місце мешкання, по теперішній час вона значиться зареєстрованою в належній йому квартирі, в зв'язку з чим він вимушений платити за неї комунальні платежі, хоча в теперішній скрутний період відчуває значні фінансові труднощі. ОСОБА_4 ніяких стосунків з ним не підтримує, не дозволяє зустрічатися з донькою, ніякої допомоги по сплаті комунальних послуг не надає, а, крім того, він не може як власник вказаної квартири, певною мірою володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном.

Просив суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_4 та малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку в вищевказаній квартирі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Так, суд, на її думку, не врахував те, що відповідач вже не є членом сім'ї позивача і не має, таким чином, жодного відношення до власника квартири. Відповідач ніколи не проживала та не проживає у спірній квартирі, а тому підстав бути там зареєстрованою та користуватися даною квартирою також не має, а позивач, доки там зареєстрована відповідач з донькою, не може розпорядитися своєю квартирою.

Також зазначає, що відповідач та малолітня дитина не проживають в квартирі, де зареєстровані, а позивач також змінив своє місце проживання та реєстрації, тобто дитина на даний час зареєстрована квартирі, де не проживає ані її матір, ані її батько, що суперечить закону.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-10), в якій, в якості членів сім'ї власника зареєстрована відповідач ОСОБА_4 та їх неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що сторонами не оспорюється.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 січня 2013 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 11).

Згідно акту від 08.10.2015 року, зі слів сусідів з будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у квартирі № 33 ніколи не проживали (а.с. 12).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності, безпідставності позовних вимог ОСОБА_2 та поважності причин непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом, відповідач разом з неповнолітньою дитиною не проживала і не проживає в спірній квартирі з поважних причин, а саме через антисанітарний стан житла, внаслідок чого неможливо користуватись даною квартирою. Антисанітарний стан квартири не заперечується і самим позивачам, який надав апеляційному суду на підтвердження цього, фотографії спірного житла. А тому суд першої інстанції, на думку колегії, дійшов обґрунтованого висновку про поважність причин непроживання ОСОБА_4 з неповнолітньою донькою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач вже не є членом сім'ї позивача і не має, таким чином, жодного відношення до власника квартири, вона ніколи не проживала та не проживає у спірній квартирі, а тому підстав бути там зареєстрованою та користуватися даною квартирою також не має, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як встановлено, відповідач разом з дитиною не проживає у спірній квартирі з поважних причин.

Крім того, відповідно до ч. 4 с. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

На думку колегії, суд дійшов вірного висновку про те, що зняти з реєстрації неповнолітню дитину з одного місця мешкання можливо лише в разі її реєстрації в іншому місці мешкання з жодним з батьків та житлові умови на новому місці реєстрації повинно бути не гірше ніж в колишньому та позивачем не надано суду доказів тому, що неповнолітня дитина може бути зареєстрована в іншому місці з одним з батьків.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач також змінив своє місце проживання та реєстрації, а тому дитина на даний час зареєстрована квартирі, де не проживає ані її матір, ані її батько, що суперечить закону, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки неповнолітня ОСОБА_6 зареєстрована в спірній квартирі разом із матір'ю ОСОБА_4 та як член сім'ї власника жилого приміщення має право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.А. Братіщева

Судді: Н.М. Грищенко

І.Є. Ляховська