Справа № 404/2436/16-ц
Номер провадження 2/404/1903/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2016 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді Панфілової А.В.

при секретарі - Мосійчук А. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комісії УДАІ УМВС України в Кіровоградській області та ОСОБА_3 державного казначейства в Кіровоградській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування 6977грн. матеріальної шкоди та 20000грн. моральної шкоди шляхом відрахування коштів з Державного бюджету на його користь.

Надалі вимоги уточнив та просив стягнути 6000грн. матеріальної шкоди та 20000грн. моральної шкоди з Державного бюджету України на його користь щляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та в обґрунтування позову зазначив, що 19.09.2015 о 21 год. 40 хв., проїжджаючи перехрестя вул. ОСОБА_4 - пров. Великовисківський, м. Кіровоград на мопеді VIРЕR SТОRМ ЕХ50QТ15, державний номерний знак ВА АА 1755, 2008 року випуску рама № LFFWBT7С581016095, був зупинений інспектором ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда прапорщиком міліції - ОСОБА_5 .

Запідозривши його у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння інспектор склав протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.11.2015р. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, 19.09.2015, відповідно до протоколу огляду затримання транспорту, що передається на тимчасове зберігання, належний транспортний засіб було вилучено працівниками ДАІ та доставлено для зберігання на територію спеціального майданчика Кіровоградської філії ДП МВС України «Інформ -Ресурси».

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 28.12.2015р. у справі №33/781/240/15 Постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 16.11.2015р. про притягнення ОСОБА_1. Р.А. до адміністративної відповідальності за. ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. скасовано, а адміністративне провадження по матеріалах справи закрито.

Також, 22.09.2015р. цим же інспектором було складено постанову ПС2 №190201 про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постановою Кіровського районного суду від 10.11.2015 у справі №404/7492/15-а вищевказану постанову інспектора скасовано.

У зв'язку з тим, що постанови у справах про адміністративні правопорушення були скасовані відповідними рішеннями судів, в яких і була доведена протиправність притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважає, що має право на відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Вважає, що матеріальна шкода це понесені ним витрати за надання йому правової допомоги по вищезазначеним справам згідно угод на підставі двох розрахункових квитанцій по 3000грн.

Стверджує про заподіяння йому моральної шкоди у зв»язку з душевними стражданнями та незручностями , переживаннями та хвилюваннями, за неправомірне обмеження його у праві вільно користуватись своїм майном. Був змушений збирати докази , складати документи, звертатись до суду, брати участь в судових засіданнях, в той час коли мав бути на роботі. Був позбавлений можливості пересування по місту , перебував у стані стресу, відчував психологічний дискомфорт, був знервований та дратівливий.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 комісії УДАІ УМВС України в Кіровоградській області, позовні вимоги не визнала та в обґрунтування заперечень зазначила, що відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється саме за рахунок держави. Але в даному випадку вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Оскільки саме органи Державної казначейської служби України є єдиними розпорядниками коштів Державного та місцевих бюджетів, тому саме вони повинні відшкодовувати шкоду, завдану фізичній особі іншими органами державної влади в разі доведеності заподіяння такої шкоди.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 державного казначейства в Кіровоградській області позовні вимоги не визнала та просить відмовити в задоволенні позову з посиланням, що управління приймає участь, як орган який виконує судові рішення згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабміну від 03.08.11р. N 845. Відповідно до п. 24. вищевказаного порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають документи до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник.

Крім того Порядок та підстави відшкодування даного виду шкоди регламентуються Законом України „Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", цим Законом встановлено перелік випадків настання права на відшкодування шкоди ( втому числі і моральної), завданої громадянинові. Статтею 4 вищевказаного Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя та відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Прокурор висловила думку, що вимоги які заявлені як матеріальна шкода є судовими витратами , а не матеріальною шкодою, моральна шкода в суді є недоведеною і позов задоволенню не підлягає повністю.

Залучений до участі у справі як третя особа з боку відповідача ОСОБА_5 зазначив про безпідставність позову і просить в його задоволенні відмовити повністю.

Судом встановлено наступні факти.

19.09.2015 о 21 год. 40 хв., ОСОБА_1, проїжджаючи перехрестя вул. ОСОБА_4 - пров. Великовисківський, м. Кіровоград на мопеді VIРЕR SТОRМ ЕХ50QТ15, державний номерний знак ВА АА 1755, 2008 року випуску рама № LFFWBT7С581016095, був зупинений інспектором ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда прапорщиком міліції - ОСОБА_5 та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

22.09.2015 року інспектором Симонець Михайлом Михайловичем відносно ОСОБА_6 складено постанову ПС2 №190201 про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постановою Кіровського районного суду від 10.11.2015 у справі №404/7492/15-а вищевказану постанову інспектора скасовано.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.11.2015 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 28.12.2015 у справі №33/781/240/15 постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 16.11.2015 про притягнення ОСОБА_1. Р.А. до адміністративної відповідальності за. ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. скасовано, а адміністративне провадження по матеріалах справи закрито.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно положень ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України, встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Штраф до такого переліку не входить, а тому завдання моральної шкоди внаслідок застосування такого виду стягнення як штраф, підлягає доказуванню, що покладається на позивача.

Відповідно до положень зазначеної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Судова практика при цьому виходить із положення, що "відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат, немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Згідно роз»яснення п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку із ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку із незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми та при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки. Суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Посилання позивача на ст. 1172 та 1174 ЦК України, якими закріплено відшкодування шкоди органами державної влади та їх посадовими чи службовими особами саме незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади є безпідставним, дії працівників міліції в даному випадку незаконними чи неправомірними у встановленому законом порядку не визнано, так в резолютивних частинах постанов судів першої та апеляційної інстанції у даній справі жодним чином не вказано на протиправність або незаконність дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, а саме інспекторів ДАІ.

Відповідно до положень ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Як передбачено ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1166 ЦК України закріплено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю оскільки твердження позивача, що матеріальна шкода спричинена йому незаконним притягненням до адміністративної відповідальності

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Визначаючи розмір як моральної, так і матеріальної шкоди, позивачем не надано до суду розрахунок завданої шкоди з аргументацією її визначення, не доведено причинно-наслідковий зв'язок між дією та шкодою яка на думку позивача була йому завдана, не зазначено в чому саме полягала моральна шкода, не надано жодних доказів щодо спричинення йому відповідної шкоди.

Суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували отримання ним моральної та матеріальної шкоди спричиненої йому протиправними або незаконними діями чи бездіяльністю правоохоронних органів, з аргументів викладених у позовній заяві та доданих до неї доказів встановлено, що позивачем не доведено факт завдання шкоди і виникнення у нього права на отримання компенсації за завдану йому шкоду.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Конституційним Судом України у рішенні від 3 жовтня 2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до п. 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого ...самоврядування. Дія цієї норми не поширюється на випадки заподіяння моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю недержавних органів, їх посадових чи службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Порядок та підстави відшкодування даного виду шкоди регламентуються Законом України „Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", цим Законом встановлено перелік випадків настання права на відшкодування шкоди ( втому числі і моральної), завданої громадянинові. Статтею 4 вищевказаного Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя та відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Моральною шкодою при цьому визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань. погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Виходячи із матеріалів справи вбачається, що доказування позивачем стосовно заподіювання йому шкоди ґрунтується лише на припущеннях, що не може враховуватися судом, 6000грн., матеріальної шкоди фактично є понесеними судовими витратами в інших справах та зі слів позивача як оплата за надання юридичних послуг у даній розглядуваній справі, а тому позов є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 56 Конституції України, ч. 3 ст. 25 Закону України «Про міліцію», ч. З ст. 19 ЗУ «Про Національну поліцію», п.п. 9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди" №4 від 31.03.1995, ст. 1-4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнанню, досудового слідства", ст.ст. 23, 1166, 1167, 1173, 1174, ч. 7 ст. 1176 ЦК України, ст. ст.11, 88, 212-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комісії УДАІ УМВС України в Кіровоградській області та ОСОБА_3 державного казначейства в Кіровоградській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда