Справа № 362/225/15-ц Головуючий у І інстанції Ковбель М. М.
Провадження № 22-ц/780/1175/16 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 46 21.06.2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Приходька К.П.

при секретарі -Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року у справі за позовом заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі: Головного управління Держземагенства у Київській області, Державного підприємства "Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України" до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року заступник Васильківського міжрайонного прокурора Київської області звернувся до суду із вказаним вище позовом в інтересах держави в особі ГУ Держземагенства у Київській області та ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», який мотивував тим, що в ході перевірки дотримання вимог земельного законодавства прокуратурою виявлено факт порушення закону при передачі громадянам у власність земельних ділянок.

Посилався, що ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» здійснює користування земельною ділянкою загальною площею 971,21 га, для вирощування і реалізації насіння сільськогосподарських культур і розташована на території Глевахівської селищної ради, на підставі державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1, виданого 20 травня 2002 року Глевахівською селищною радою Васильківського району Київської області.

Разом з тим, рішенням господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року було задоволено позов Глевахівської селищної ради, припинено право постійного користування ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» земельною ділянкою загальною площею 387,19 га, вилучено вказану ділянку у державного підприємтва на користь селищної ради, визнано недійсним державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 в частині користування ділянкою площею 387,19 га та в цій частині скасовано його державну реєстрацію.

В подальшому Глевахівська селищна рада розпорядилася вилученими за рішенням суду землями.

Зокрема із вказаної ділянки, рішенням Глевахівської селищної ради від 27 березня 2007 року № 219-11-V було передано у власність відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельні ділянки відповідно площею 0,1048 га та 0,1448 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, які розташовані по АДРЕСА_1. Відповідачі 26 червня 2007 року отримали державний акт на право власності на земельну ділянку відповідно ОСОБА_3 серії НОМЕР_4, кадастровий номер НОМЕР_2; ОСОБА_4 серії НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_5.

На момент прийняття такого рішення Глевахівською селищною радою, був дійсним акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 виданий «ДСВ ІФРГ НАН України» з категорією сільськогосподарського призначення.

Однак Глевахівська селищна рада не приймала рішень про зміну цільового призначення земельних ділянок по АДРЕСА_2, які були передані у приватну власність саме для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Крім того, позивач посилається, що рішенням господарського суду Київської області від 21 квітня 2010 року, яке набрало чинності було задоволено подання Васильківського міжрайонного прокурора про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року, дане рішення суду скасоване і ухвалено нове рішення, яким в позові Глевахівської селищної ради відмовлено в повному обсязі.

Прокурор вважає, що із скасуванням судового рішення зникла підстава для вилучення 387,19 га земель із користування ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України», а тому передача згаданих земель у власність фізичним особам порушує права ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України».

Отже, Глевахівська селищна рада, прийнявши рішення від 27 березня 2007 року № 219-11-V в частині передачі у власність відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельних ділянок діяла за відсутності для цього повноважень і з порушенням положень ч. 3 ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», ч.4 ст.84, ч.5 ст.116, ч.9 ст.149 та ч.2 ст.150, ст. 20, 21 Земельного кодексу України, оскільки ділянки не були вилучені у державного підприємства повноважним органом у встановленому законом порядку.

Крім того, позивач посилається, що 13 листопада 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки площею 0,1048 га по АДРЕСА_1 Васильківського району Київської області, яка вибула із державної власності поза волею постійного користувача ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», адже селищна рада не мала повноважень щодо розпорядження спірними земельними ділянками.

У зв'язку з наведеними обставинами з уточненнями, прокурор просив визнати незаконним і скасувати рішення Глевахівської селищної ради від 27 березня 2007 року в частині передачі у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельних ділянок відповідно площею 0,1048 га та 0,1448 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, які розташовані по АДРЕСА_1, визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, видані 26 червня 2007 року на ім'я ОСОБА_3 серії НОМЕР_4, ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 та скасувати їх державну реєстрацію, визнати відсутнім право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказані земельні ділянки та витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» спірні земельні ділянки відповідно до положень ст.388 ЦК України.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року у задоволенні позову прокурора відмовлено.

Перший заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким вимоги прокурора задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що суд не дав належної оцінки факту порушення речових прав ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» на спірні земельні ділянки, які підтверджуються державним актом, виданим державному підприємству, який не змінений і не визнаний недійсним. Вважає що суд не врахував надані прокурором докази, які переконливо доводять накладання виділеної відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельної ділянки на ділянку, яка перебуває у користуванні державного підприємства згідно державного акту.

В суді апеляційної інстанції представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення без змін. Вважає, що договір куплі-продажу земельної ділянки площею 0,1048 га між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладений з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в тому числі у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1, виданого Глевахівською селищною радою 20 травня 2002 року, у користуванні ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» перебуває земельна ділянка площею 971,21 га з цільовим призначенням для вирощування і реалізації насіння сільськогосподарських культур, а також переробки іншої сільськогосподарської продукції, що розташована на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області (т.1 а.с.10).

Вказана ділянка надана у постійне користування державного підприємства рішенням Глевахівської селищної ради від 6 березня 2001 року.

Із вказаної ділянки, рішенням Глевахівської селищної ради від 27 березня 2007 року № 219-11-V було передано у власність відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельні ділянки відповідно площею 0,1048 га та 0,1448 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, які розташовані по АДРЕСА_1. Відповідачі 26 червня 2007 року отримали державний акт на право власності на земельну ділянку відповідно ОСОБА_3 серії НОМЕР_4, кадастровий номер НОМЕР_2; ОСОБА_4 серії НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_5. (т.1 а.с. 11,12)

За позовом Глевахівської селищної ради господарський суд Київської області своїм рішенням від 30-31 грудня 2008 року припинив право постійного користування ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» на частину земельної ділянки площею 387,19 га, вилучив вказану ділянку у державного підприємства для суспільних потреб Глевахівської селищної ради, визнав недійсним державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 в частині користування ділянкою площею 387,19 га та в цій частині скасував його державну реєстрацію (т.1 а.с.15-17).

Крім того судом встановлено, що рішенням господарського суду Київської області від 21 квітня 2010 року, залишеним без змін постановами Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02 липня 2010 року та Вищого господарського суду України від 23 червня 2011 року, задоволено подання Васильківського міжрайонного прокурора про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року, дане рішення суду скасоване і ухвалене нове, яким в позові Глевахівської селищної ради про припинення права користування земельною ділянкою державного підприємства відмовлено в повному обсязі (т.1 а.с.15-17).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності доводів прокурора, про передачу ділянки у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за рахунок земель ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України», посилаючись що надання земельних ділянок відповідачам відбулось ще до ухвалення рішення від 30-31 грудня 2008 року про припинення права постійного користування ДП земельними ділянками, крім того, відповідно до копії каталогів координат земельних ділянок, координати зовнішніх меж спірних земельних ділянок по яких було складено каталог координат, були складені не по польовим вимірам, а за допомогою дигитайзера, а тому є хибними, оскільки були виконані різними методами, а обміри та визначення меж спірних земельних ділянок та земель НАН з використанням одного і того ж способу ніким не проводилися, тому суд послався, що фактичне накладення цих земельних ділянок встановлено не було.

Проте, колегія суддів до кінця не може погодитися з такими висновками, з наступних підстав.

Відмовляючи у позові з підстав недоведеності доводів прокурора про передачу ділянки у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за рахунок земель ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України», суд не звернув уваги, що на підтвердження своїх позовних вимог прокурор надав суду лист Управління Держземагенства у Васильківському районі № 10-1009-0.2-2/2-15 від 05 січня 2015 року, згідно якого земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_5 має перетин із ділянкою державного підприємства (т.1 а.с.13,14).

Крім того, згідно наданого прокурором листа Головного управління Держземагенства у Київській області № 10-10-0.3-4058/2-15 від 13 червня 2015 року на запит прокурора від 25 лютого 2015 року земельні ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, НОМЕР_5 входить в межі ділянки ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» (т.1 а.с.64-65).

До вказаного листа Головне управління Держземагенства у Київській області додали належним чином посвідчену карту-схему земельної ділянки державного підприємства, на якій вказано розташування наданої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, НОМЕР_5, яка повністю розташована в межах ділянки державного підприємства (т.1 а.с.65).

Отже вказані письмові документи, які згідно ст.57 ЦПК України є належними письмовими доказами, доводять факт виділення у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ділянки за рахунок земель ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України», при цьому відповідачами не спростовані.

В той же час, враховуючи вказані судом першої інстанції підстави відмови у позові, прокурор на обґрунтування своїх позовних вимог надав до суду апеляційної інстанції копію технічної документації № L ІХ/8-93 по складанню державного акта на право постійного користування землею ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» площею 971,21 га з цільовим призначенням для вирощування і реалізації насіння сільськогосподарських культур, а також переробки іншої сільськогосподарської продукції, що розташована на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, графічне зображення (викопіювання) із зазначенням місць взаємного розташування земельної ділянки державного підприємства і земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з яких вбачається їх перетин (т.1 а.с. 187-248, т.2 а.с.1-6).

В тому числі на підтвердження своїх вимог прокурор надав до суду апеляційної інстанції викопіювання із ортофотоплану із урахуванням технічної документації № L ІХ/8-93 та нанесенням місць взаємного розташування земельних ділянок ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» і земель, виділених селищною радою фізичним особам, в тому числі відповідачам, з якого чітко вбачається накладання земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно площею 0,1048 га та 0,1448 га на ділянку № 6 державного підприємства.

Крім того, прокуратурою надано до суду апеляційної інстанції копію науково-технічного звіту з виконання робіт за темою: «Відновлення значень координат меж земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні в ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» виготовлений Науково-дослідним інститутом геодезії і картографії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 2243-16 від 09.02.2016 року.

В результаті проведеного дослідження встановлено, що технічна документація по складанню державного акту на право постійного користування землею Дослідному сільськогосподарському виробництву ІФРГ НАН України Васильківського району Київської області. Київ, 2000 рік. Виконавець робіт: Інститут землеустрою. Київське відділення Української академії наук та Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) згідно державного акта на постійне користування серія НОМЕР_1,від 20 травня 2002 року є ідентичними. (т.2 а.с. 8-43)

Надані додатково прокурором докази, повністю підтверджують надані ним докази до суду першої інстанції щодо накладання земельних ділянок та спростовують висновки суду першої інстанції щодо недоведеності вимог прокурора.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції, як на підставу відмови у позові, на ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Основною метою вказаної норми є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення. Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Так, як зазначав прокурор, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули права власності на спірні земельні ділянки, які перебували у користуванні ДП, незаконно, які не були вилучені у встановленому порядку. Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки та повернення її у власність держави і у користування законного користувача ДП.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.5 ст. 116 ЗК України, надання земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності.

Відповідно до положень ст.ст.125, 126 ЗК України (в редакції чинній на час видачі ДП державного акту у 2002 році) право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом.

Відповідно до положень ст.149 ЗК України земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні, можуть вилучатись у землекористувачів лише за їх згодою на підставі рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Згідно ст.84 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної і приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, на яких розташовані державні, у тому числі казені підприємства.

Відповідно з ч. 9 ст. 149 ЗК України земельні ділянки - рілля державної власності, що перебувають у постійному користуванні можуть вилучатися лише Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЗК України, землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів відносяться до особливо цінних земель. Вилучення особливо цінних земель для несільськогосподарських потреб не допускається, за винятком випадків, визначених ч.2 ст.150 ЗК України.

Згідно з ч.2 ст.150 ЗК України, земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України.

Згідно ч.3 ст.5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності НАН України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» вилучення земельних ділянок НАН чи галузевих академій може здійснюватися лише за згодою Президії НАН України.

Судом встановлено, що передана у власність відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельних ділянок, які відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення і відноситься до особливо цінних земель (землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів) і знаходяться в межах земель, переданих у постійне користування ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», у встановленому законом порядку не вилучалася у державного підприємства, не змінювалося їх цільове призначення, а відтак рішення Глевахівської селищної ради від 27.03.07 року № 219-11-V про передачу ділянок у власність відповідачів та видачу їм державних актів на право власності на земельні ділянки суперечить вимогам закону та порушує права держави і ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», які підлягають до захисту.

Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як зазначено в ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З огляду на встановлені обставини справи та норми закону, колегія суддів вважає незаконним і підлягаючим скасуванню оспорюваного рішення Глевахівської селищної ради від 27 березня 2007 року та визнанню недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки відповідно ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 площею 0,1048 га. та ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 площею 0,1448 га, в скасуванню їх державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.388 цього Кодексу якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі будь-яким шляхом.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 незаконно володіє спірною земельною ділянкою площею 0,1448 га, а відповідач ОСОБА_5, є добросовісним набувачем земельної ділянки, оскільки 13.11.2010 року придбала спірну земельну ділянку площею, 0,1048 га. за відплатним договором у ОСОБА_3, при цьому ОСОБА_5 не знала і не могла знати про те, що відповідач ОСОБА_3 не мала права відчужувати її, колегія суддів відповідно до ст.387 ЦК України та ст.ст.395,396 ЦК України вважає за необхідне витребувати із незаконного володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» спірні земельні ділянки відповідно площею 0,1448 га та 0,1048 га. Такий спосіб захисту повністю відповідає приписам ст.ст.387, 396 ЦК України, згідно яких положення щодо захисту прав власника поширюються і на особу, яка має речове право на чуже майно, в даному випадку державне підприємство має речове право у вигляді права користування земельною ділянкою.

Вимоги прокурора щодо визнання відсутнім права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельні ділянки задоволенню не підлягають з викладених вище підстав.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідачів судові витрати.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області задовольнити частково.

Визнати незаконним і скасувати рішення Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області від 27.03.07 № 219-11-V в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0,1048 га за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_2 та у власність ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 0,1448 га за адресою АДРЕСА_2 кадастровий номер НОМЕР_5.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1048 га, що розташована по АДРЕСА_1 Васильківського району Київської області кадастровий номер НОМЕР_2, виданий 26 червня 2007 року на ім'я ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 та скасувати його державну реєстрацію.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1448 га, що розташована по АДРЕСА_2 кадастровий номер НОМЕР_5, виданий 26 червня 2007 року на ім'я ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 та скасувати його державну реєстрацію.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 на користь Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» земельну ділянку площею 0,1048 га, яка розташована по АДРЕСА_1 Васильківського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_2.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» земельну ділянку площею 0,1448 га, яка розташована по АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_5.

В решті позову відмовити.

Стягнути із відповідачів Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, з кожного судовий збір в розмірі 334,95 гривні на користь прокуратури Київської області.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :