Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/506/16-ц
Провадження 2/494/292/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

у присутності:

адвоката ОСОБА_2, представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у заді суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 «Про встановлення факту належності правовстановлюючого документу»

в с т а н о ви в:

Позивач, звернувшись до суду із цим позовом 15 квітня 2016 р. просила встановити факт належності ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_6) ОСОБА_7, померлій 11 липня 2015 р. правовстановчого документу, а саме витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості» 30 липня 2004 р., номер витягу 4302697, реєстраційний номер 6835754, номер запису 2831 в книзі 27 стор. 86 на квартиру під №8 у будинку №33 по вул. Енгельса у м. Березівці, Березівського району Одеської області, в якому вказано в стовбці власники «Пісьменова Зінаіда Степанівна».

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Пояснила суду, що спору між ними не має, але встановлення факту їй необхідно для отримання прав на спадщину після смерті матері ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_6) ОСОБА_7, померлій 11 липня 2015 р. Також, пояснила суду, що після смерті матері звернулась до нотаріуса для оформлення прав на спадщину, але нотаріусом були виявлені розбіжності у написанні імені матері, а саме ОСОБА_7 у свідоцтві про право на спадщину за законом і Зінаіда у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Крім наведеного посилалась на те, що 25 лютого 2016 р. зверталась до суду із заявою «Про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно», але ухвалою суду від 09 березня 2016 р. її заява була залишена без розгляду з посиланням на наявність спору про право.

Відповідач проти позову не заперечував. Пояснив суду, що дійсно спору між ними не має і встановлення факту необхідно сторонам для отримання прав на спадщину після смерті його дружини і матері позивача.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного тау громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 від 28 серпня 2014 р. позивач ОСОБА_4, до одруження 03 грудня 1977 р., а.з.№442, зроблений відділом ДРАЦС м. Вознесенськ, Вознесенського МУЮ Миколаївської області з ОСОБА_8 мала прізвище ОСОБА_9.

Згідно повторного свідоцтва про народження ОСОБА_9 №І-ЖД №140766, виданого 10 січня 1998 р. відділом РАГС Березівського району Одеської області, її батьками були записані ОСОБА_10 і ОСОБА_11, а.з.№157 від 19 серпня 1959 р.

30 червня 2004 р. після смерті 24 листопада 2003 р. ОСОБА_6, спадкоємцем його майна є дружина ОСОБА_12. Спадкове майно складається з квартири АДРЕСА_1.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4302697 від 30 липня 2004 р., реєстраційний №6835754 власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_13.

12 грудня 2006 р. був укладений шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_12, що було зареєстровано Відділом РАЦС Березівського РУЮ Одеської області, а.з. №123. Свідоцтво про шлюб І-ЖД №037993. Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя ОСОБА_5.

11 липня 2015 р. померла мати позивача ОСОБА_14, що було зареєстровано Відділом ДРАЦС реєстраційної служби по Березівському районі Березівськоо МУЮ в Одеській області, а.з. №310. Свідоцтво про смерть І-ЖД №421899 від 16 липня 2015 р.

18 листопада 2015 р. за №58230180 у спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа 121/2015 р. щодо спадкового майна ОСОБА_14.

18 листопада 2015 р. за №435/02-14 нотаріусом було рекомендовано ОСОБА_4 звернутись до суду з приводу встановлених розбіжностей щодо написання імені спадкодавця.

09 березня 2016 р. ухвалою Березівського районного суду справа №494/288/16-ц, заява ОСОБА_4 «Про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно» була залишена без розгляду з посиланням на наявність спору про право.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думки учасників судового розгляду, на підставі наданих суду доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свообод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно ч.3 ст.15 ЦПК України суди розглядають справи визначені у ч.1 ст.15 ЦПК України в порядку позовного, наказного чи окремого провадження.

Згідно ст. 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено Законом.

Як свідчить з матеріалів справи до суду позивач звернулась із позовом про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя по-батькові, місце і час народження якої, що зазначено в документі, не збігається з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. При цьому, такий розгляд передбачений главою 6 розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України.

Крім цього, слід зазначити, що позов це вимога заінтересованої особи, що випливає зі спірних матеріальних правовідносин, про захист свого або чужого права або законного інтересу, що підлягає розгляду та вирішенню у встановленому законом порядку.

Визначення позову як вимоги про захист порушеного або оскаржуваного права або охоронюваного законом інтересу дає можливість сформулювати істотні ознаки позову і позовної форми процесу. Для нього характерні:

1)наявність матеріально-правової вимоги, що випливає з порушеного або оскаржуваного права;

2)розгляд і вирішення цієї вимоги у встановленому законом процесуальному порядку;

3)наявність спору про право або законний інтерес;

4)наявність двох наділених законом рівними процесуальними правами сторін із протилежними матеріально-правовими інтересами;

5)наявність сторін, що сперечаються, і третьої, не заінтересованої у вирішенні справи особи, передбачає змагальність і рівне правове положення тих, хто змагається. Із цього випливає:, що позовна форма процесу це форма змагальна. І навпаки, будь-яка змагальна форма процесу форма позовна.

Як і у будь-якому складному явищі, у позові прийнято виокремлювати його складові частини елементи позову. Елементи позову визначають його внутрішні специфічні ознаки, містять інформацію про суб'єктивне право, що потребує, на думку позивача, судового захисту, про фактичні обставини, на яких ґрунтується подана вимога. Позов як вимога про захист складається з трьох елементів: предмета, підстави та змісту.

Також, слід зазначити, що предмет позову це матеріально-правова вимога, заявлена позивачем в суд до відповідача щодо усунення допущеного відповідачем порушення суб'єктивного права позивача. Звідси і саме поняття позову повинно включати одночасно матеріально-правову вимогу як його зміст і процесуальну форму вираження в їхній нерозривній єдності.

На думку суду розбіжність у написанні імені спадкодавця є перешкодою у реалізації своїх спадкових прав для обох спадкоємців, як позивача так і відповідача. При цьому, що спору між ними в частині імені спадкодавця не має.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, звернення позивачем до суду у порядку позовного провадження з приводу факту належності правовстановлюючого документу, що має розглядатись у окремому провадженні є порушенням наведених ст.ст.15, 16, 213 ЦПК України.

З огляду на все вищевикладене суд вважає поданий позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.. 10, 11, 60, 209, 212-213, 215, 218 ЦПК України. суд:

В и р і ш и в:

ОСОБА_4 у задоволенні позову до ОСОБА_5 «Про встановлення факту належності правовстановлюючого документу» - в і д м о в и т и.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення, а особами які не були під час проголошення у той же час з дня отримання копії рішення суду.

Суддя:________________________________________________