Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Астаховій О.О.

при секретарі - Швидкій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділ державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що 10.04.2013 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків прийняв рішення про стягнення з нього, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 боргу в сумі 1 676 145,83 грн. та третейського збору в сумі 17 161,46 грн. На виконання цього рішення Дніпровським районним судом м. Києва виданий виконавчий лист № 755/27864/13-ц від 20.11.2014 року про стягнення боргу і третейського збору, та судовий наказ № 755/27864/13-ц від 20.11.2014 року про стягнення з нього судового збору в сумі 76,47 грн. 07.09.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 48616334. Одночасно з відкриттям провадження державний виконавець прийняв постанову про арешт всього майна та заборони його відчуження. Заявник вважає, що виконавчий лист про стягнення з нього боргу та судового наказу на стягнення судового збору судом видано помилково, оскільки справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів». У зв'язку з чим виконавчий лист та судовий наказ не підлягають виконанню.

У судовому засіданні представник заявника - ОСОБА_4, який одночасно є представником ОСОБА_3, підтримав вимоги заявника та просив їх задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується заява. Додатково зазначив, що оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча. Крім того, слід зазначити, що приймаючи рішення у третейській справі про задоволення позову, судом вирішено питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла в іноземній валюті, а саме в доларах США в еквіваленті до гривні. Разом з цим, такий спір не може розглядатись третейським судом, оскільки йому не підвідомчий.

Представник стягувача - ПАТ «Укрсоцбанк» у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вважаючи її безпідставною, оскільки виконавчий лист виданий компетентним судом на підставі рішення третейського суду, ухвала про його видачу вже оскаржувалась до Апеляційного суду м. Києва, однак залишена без змін.

ОСОБА_2 та представник ВДВС Червоноградського МУЮ у судове засідання не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, документів, що підтверджують поважність причин їх неявки до суду не надано.

Суд, вислухавши пояснення представника ОСОБА_4, представника ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 10 квітня 2013 року по справі № 382/12 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про заборгованості стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 заборгованість по договору кредиту, в сумі 1 676 145,83 грн. та третейський збір - 17 161,46 грн. ( Т.1 а.с. 3-5).

Пунктом 6.2. договору кредиту № 606/33-039 від 25.04.2007 року укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 передбачено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М.Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків (Т. 1 а.с. 8-13).

У забезпечення означеного договору кредиту 25.04.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 606/33-022. (Т. 1 а.с.24-26).

Крім того, у забезпечення означеного договору кредиту 25.04.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 606/33-021. (Т. 1 а.с.27-29).

У пункті 5.2 договорів поруки міститься третейське застереження, щодо вирішення спору у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачемукладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2983-VI передбачено, що після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься мотивована ухвала.

Незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2630цс 15 у постанові від 03 лютого 2016 року.

Аналогічні правові позиції містяться в постановах Верховного Суду України №6-2892цс15 від 27.01.2016, № 6-2712цс15 від 27.01.2016, № 6-087цс15 від18.11.2015.

За ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Таким чином, на момент прийняття рішення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків - 10 квітня 2013 року, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

А відтак, справа не підлягала розгляду третейським судом в силу того, що не була йому підвідомча.

Судом взято до уваги, що третейським судом розглянуто справу про солідарне стягнення заборгованості за споживчим кредитом, тому в розумінні наведених положень закону правовідносини, які склалися між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 виникли із споживчого кредиту.

Крім того, слід зазначити, що приймаючи рішення у третейській справі про задоволення позову, судом вирішено питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла в іноземній валюті, а саме в доларах США в еквіваленті до гривні.

Разом з цим, наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно- значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-831 цс 14 у постанові від 21 жовтня 2015 року.

Отже, якщо кредит надано в іноземній валюті, такий спір також не підвідомчий третейським судам.

Відповідно до ст.389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

При цьому ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.09.2014 року задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду від 10 квітня 2013 року у справі №382/12 (Т.1 а.с. 106-107). Дана ухвала суду оскарженню не підлягає.

На підставі означеної ухвали 20.11.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва представнику ПАТ «Укрсоцбанк» видані виконавчі листи на примусове виконання рішення третейського суду від 10.04.2013 року щодо стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 боргу за кредитним договором в сумі 1 676 145,83 грн. та третейський збір в сумі 17 161,46 грн. та судового збору, сплаченого ПАТ «Укрсоцбанк» при подачі заяви про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду по 76,47 грн., що підтверджується підписом уповноваженої особи в довідковому листі справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділ державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано виконавчий лист на боржника ОСОБА_1 № 755/27864/13-ц виданий Дніпровським районним судом міста Києва 20.11.2014 року про солідарне стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором на суму 1 676 145,83 грн. та третейського збору в сумі 17 161,46 грн. (виконавче провадження № 48615914), таким, що не підлягає виконанню. (Т.1 а.с. 235-237).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року скасовано і передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції (Т.2 а.с. 70-71).

Скасовуючи ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року Апеляційний суд м. Києва виходив з того, що судом першої інстанції не зазначено, з яких саме передбачених ст. 369 ЦПК України підстав, суд вважав виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню та з яких мотивів виходив, вважаючи що спір про стягнення заборгованості за кредитом, виданий в іноземній валюті, не підвідомчий Третейському суду. Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що заявник є поручителем за договором і з урахуванням позиції Верховного Суду України у справі № 6-2630цс 15 від 03.02.2016 року не навів мотивів, з яких вважав, що рішення третейського суду в частині стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ухвалено у справі щодо захисту прав споживачів.

Згідно із ч.ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Як було встановлено судом, на момент прийняття рішення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків - 10 квітня 2013 року, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Під час нового розгляду судом взято до уваги, що третейським судом розглянуто справу про солідарне стягнення заборгованості за споживчим кредитом, проте системний аналіз зазначених вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що урозумінні наведених положень закону правовідносини, які склалися між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 виникли із споживчого кредиту.

А відтак, справа не підлягала розгляду третейським судом оскільки не була йому підвідомча.

Крім того, слід зазначити, що приймаючи рішення у третейській справі про задоволення позову, судом вирішено питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла в іноземній валюті, а саме в доларах США в еквіваленті до гривні.

Разом з цим, наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно- значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-831 цс 14 у постанові від 21 жовтня 2015 року.

Отже, якщо кредит надано в іноземній валюті, такий спір також не підвідомчий третейським судам.

За таких обставин на підставі п. 2 ч. 1 ст.389-10 ЦПК України суд мав відмовити у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у справі № 755/27864/13-ц, проте видав такий виконавчий лист помилково.

Частина четверта ст. 369 ЦПК України передбачає, що за наявності інших причин, у разі якщо виконавчий лист було видано помилково , суд ухвалою визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

З огляду на означене суд дійшов висновку про задоволення заяви в частині визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню виданого на підставі рішення третейського суду. В частині судового наказу,- слід відмовити, оскільки судовий збір був стягнутий при розгляді заяви про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду, і його стягнення передбачено ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 12, 14 Закону України «Про третейські суди», Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», Постановами Верховного Суду України у справі № 6-856цс15 від 02.09.2015 року, № 6-2875цс15 від 17.02.2016 року, №6-2892цс15 від 27.01.2016, №6-2712цс15 від 27.01.2016, № 6-087цс15 від 18.11.2015 ст.ст. 88, 293, 294, 369, 360-7 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділ державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати виконавчий лист на боржника ОСОБА_1 № 755/27864/13-ц виданий Дніпровським районним судом міста Києва 20.11.2014 року про солідарне стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором на суму 1 676 145,83 грн. та третейського збору в сумі 17 161,46 грн. (виконавче провадження № 48615914), таким, що не підлягає виконанню.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: