Категорія 27Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого Якименко М.М.

Суддів: Іващука В.А., Стеблюк Л.П.

При секретарі Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 вересня 2015 року позов було задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму боргу з повернення кредитних коштів за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.06.2008 року в розмірі 6779, 55 доларів США, з яких : 4417,78 доларів США - кредитна заборгованість, 2361,77 доларів США - заборгованість по процентах, пеню за порушення термінів повернення процентів за користування кредитом у розмірі 6405, 89 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку (а.с. 193). Вважаючи таке рішення незаконним, необґрунтованим, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати в частині задоволення позову щодо неї та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Рішення в частині поручителя відповідача ОСОБА_3 останнім не оскаржувалось, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Так, судом першої інстанції було встановлено наступне.

26.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (нове найменування Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено договір №0 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті на суму 119600,00 доларів США зі сплатою 12,30 % річних з терміном повернення не пізніше 27.11.2017 року.

Відповідно до додатку №1 до кредитного договору погашення кредиту повинно відбуватись щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. кредитного договору відбувається з 01 по 10 число включно кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані такі проценти.

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору банк надав позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника №3400 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Колегією встановлено, що п.п.1.3.1, 1.3.2. та п.9.2 кредитного договору передбачено право банку збільшувати розмір процентної ставки у разі настання обставин, передбачених кредитним договором та у визначеному договором порядку.

Так, у відповідності до положень кредитного договору ( п.п. 1.3.1, 1.3.2. 9.2) та ст. 651 ЦК України банком було повідомлено позичальника про зміну процентної ставки на 2% річних, про що 13.06.2008 року за вихідним номером №37502 ДР АТ «Укрсиббанк» направив рекомендованим листом позичальнику ОСОБА_2 лист, в якому зазначалось про зміну процентної ставки з 01.07.2008 року.

26.07.2008 року за вихідним номером №73347 від 26.07.2008 року позивач направив повідомлення про зміну відсоткової ставки в сторону збільшення на 2% річних.

В матеріалах справи міститься копія рекомендованого повідомлення про отримання зазначеного листа Банку ОСОБА_2 Зазначена обставина заперечувалась відповідачем. Однак, всупереч ст.60 ЦПК України, належних доказів на спростування даної обставини вона не надала, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції. Таке право їй, на виконання приписів ст.10 ЦПК України, було роз'янено колегією суддів. В ході апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснила, що про зміну процентної ставки їй було відомо з 2008 року, що вказує на її фактичну обізнаність про вказану обставину.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 була належним чином повідомлена Банком про зміну процентної ставки. А тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні і до уваги колегією суддів не приймаються.

В подальшому, 03.02.2009 року, між сторонами за кредитним договором було укладено додаткову угоду №1, якою було досягнуто згоду про часткове перенесення строків сплати позичальником процентів за користування кредитними коштами нарахованих в листопаді та грудні 2008 року на грудень 2013 року та січень 2014 року, відповідно; про перенесення кінцевого терміну повернення кредиту, а саме позичальник зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27.11.2021 року; викладення графіку погашення кредиту в новій редакції.

30.03.2009 року між сторонами укладено додаткову угоду №2, відповідно до якої сторони домовились про перенесення строків виконання зобов'язань позичальника зі сплати процентів за основним договором (при цьому на вказане перенесення не розповсюджувались загальні правила черговості погашення зобов'язань, встановлених основним договором), а саме процентів за використання кредитних коштів за з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року здійснюється позичальником в період з 01.02.2011 року по 10.02.2011 року, згідно умов основного договору. А за період з 01.02.2009 року по 02.02.2009 року здійснюється позичальником в період з 01.03.2011 року по 10.03.2011 року, згідно умов основного договору.

Як було встановлено судом, також підтверджується матеріалами справи, з грудня 2013 року ОСОБА_2 не здійснює платежів на погашення суми заборгованості по нарахованих процентах за користування кредитом.

Банком були направлені на адресу ОСОБА_2 вимоги про усунення порушень умов кредитного договору (а.с. а.с. 44-45, 50-51), проте зобовязання згідно кредитного договору ОСОБА_2 виконані не були .

Станом на 08.12.2014 року заборгованість відповідачів по поверненню кредитних коштів становить 6779,55 доларів США, з яких 4417,78 доларів США - кредитна заборгованість, 2361,77 долари США - заборгованість по процентах, а також заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення процентів користування кредитом за період з 11.01.14 р. по 08.12.14 р. у розмірі 6405,59 грн.

Вирішуючи спір, суд правильно виходив із того, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549, 554, 1048-1050, 1054 ЦК України, з цим погоджується судова колегія.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Наявність заборгованості відповідача перед позивачем по вказаному договору і додаткових угодах підтверджується наданими Банком матеріалами, зокрема випискою по рахунку, довідкою розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 08.12.2014 року.

Колегією суддів було роз'яснено ОСОБА_2 її право клопотати перед судом про призначення відповідної судової економічної експертизи. Однак таке клопотання вона не заявила та своїм правом не скористалась.

Належних доказів, які б спростовували висновки суду щодо наявної заборгованості відповідача, ОСОБА_2, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не надала.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в резолютивній частині рішення суд зазначив номер кредитного договору 0. Тоді як кредитний договір має номер 0. Вважає, що в даному випадку має місце описка і це питання може бути вирішено шляхом подання відповідної заяви про виправлення описки до суду, який ухвалив рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не є підставою для його зміни чи скасування.

Ухвалюючи рішення, суд правильно застосував норми чинного законодавства до правовідносин, що склались між сторонами, дав їм належну правову оцінку, а відтак доводи апеляційної скарги безпідставні.

Рішення суду є законним, обґрунтованим, справедливим, постановленим з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: