Справа № 192/335/16-ц
Провадження № 2/192/130/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" березня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Щербини Н. О.,
за участі секретаря судового засідання - Первішко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Солоне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27 листопада 2008 року ОСОБА_2 відповідно до укладеного договору б/н отримала кредит у розмірі 2 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Позивач посилається на те, що у відповідності до умов договору він свої зобов'язання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі визначеному договором, а відповідач свої зобов'язання не виконала належним чином, у зв'язку з чим станом на 29 грудня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 18 983 гривні 35 копійок, з яких 2051 гривня 07 копійок - заборгованість за кредитом, 12 602 гривні 12 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 950 гривень 00 копійок - заборгованість за пенею та комісією, а також нараховані штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та 880 гривень 16 копійок (процентна складова), у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку.
Представник позивача, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.34), в судове засідання 29 березня 2016 року не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.26), відповідно до якої прохали розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, прохали їх задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_2, яка про день та час розгляду справи повідомлена належним чином згідно поштового повідомлення про вручення судової повістки (а.с.35), в судове засідання 29 березня 2016 року не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, як не подала і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують.
У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідачка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а будь-які заяви від неї до суду не надходили.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України та вимог ст. 634 ЦК України, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами.
Згідно ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки.
Судом встановлено, що до матеріалів позову позивачем в якості обґрунтування отримання відповідачем ОСОБА_2 кредиту в розмірі 2 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, було надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з Приватбанком, яка укладена між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3, а не між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 (а.с.14).
Крім того, надана до позову анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з Приватбанком, яка укладена між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 не містить зазначення року її укладання, а містить лише число та м'ясце (а.с.14 зворот), а паспорті дані ОСОБА_3 не співпадають з паспортними даними відповідачки, при цьому суд не має право встановлювати тотожність особи.
Також розрахунок ціни позову містить посилання про те, що він виконаний за договором №б/н від 27 листопада 2008 року, який укладений між позивачем та ОСОБА_2 (а.с.5-13), проте доказів укладення кредитного договору з відповідачем ОСОБА_2 суду не надано, хоча до позовної заяви додано копію паспорту відповідачки (а.с.21), проте доказів укладення саме з нею кредитної угоди позивачем суду не надано.
Суд посилається на те, що згідно норм чинного ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, а відповідно до положень ст. 60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Оскільки представники позивача в судове засідання 29 березня 2016 року не з'явилися, надавши заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, доказів укладання кредитного договору з відповідачкою ОСОБА_2 суду не надали, як не надали і будь-яких клопотань про витребування, забезпечення доказів, заміну відповідача або залучення співвідповідача, то суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, оскільки збирання доказів не належить ані до прав, ані до обов'язків суду без подання сторонами відповідних клопотань.
Таким чином, суд вважає, що позов заявлено не до тієї особи, з якою фактично укладено кредитний договір та яка має відповідати за його виконання, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526-530, 536, 549-551, 598, 610-615, 624, 625, 638-654, 1046-1056-1 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 197, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд
Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 27 листопада 2008 року.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина