АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6833/16 Справа № 173/614/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Петрюк Т. М. Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Калиновського А.Б., Куценко Т.Р.

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу приватного підприємства "Світлана - 2000"на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного підприємства "Світлана-2000", приватного підприємства "Феміда"про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовними вимогами до ОСОБА_3, ПП "Світлана-2000", ПП "Феміда"про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 посилалася на те, що 22 січня 2014 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 отримала в борг 250 000 доларів США з кінцевим строком повернення не пізніше 31 грудня 2015 року. У забезпечення належного виконання зобов'язань за договором позики між ОСОБА_2 та ПП "Світлана-2000" 22 січня 2014 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, останній поручився відповідати перед кредитором, у разі неналежного виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань по поверненню коштів, як солідарний боржник. Відповідальність ПП "Світлана-2000" перед ОСОБА_2 обмежується сумою у розмірі 175 000 доларів США. Також у забезпечення належного виконання зобов'язань за договором позики, укладеного між ОСОБА_2 та ПП "Феміда" 22 січня 2014 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, останній поручився відповідати перед кредитором, у разі неналежного виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань по поверненню коштів, як солідарний боржник. Відповідальність ПП "Феміда" перед ОСОБА_2 обмежується сумою у розмірі 75 000 доларів США. Оскільки ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, які випливають із договору позики не виконала, приймаючи до уваги, що ПП "Світлана - 2000" та ПП "Феміда" несуть відповідальність перед кредитором як солідарні боржники за договорами поруки, ОСОБА_2 просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ПП "Світлана - 2000" заборгованість за договором позики у розмірі 4 483 500 грн. та солідарно з ОСОБА_3 і ПП "Феміда" - 1 921 500 грн. (а.с.3, 4).

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ПП "Світлана - 2000" на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики, укладеним 22 січня 2014 року у розмірі 4 343 500 грн. і солідарно з ОСОБА_3 та ПП "Феміда" - 1 861 500 грн. Вирішено питання щодо судових витрат. (а.с.47, 48).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням ПП "Світлана - 2000" подали апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права (а.с.54-58).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 22 січня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 в борг 250 000 доларів США з кінцевим строком повернення - не пізніше 31 грудня 2015 року (а.с.6).

Факт отримання вказаних коштів ОСОБА_3 від ОСОБА_2 підтверджується відповідною розпискою від 22 січня 2014 року (а.с.7).

У забезпечення належного виконання зобов'язань за договором позики, між ОСОБА_2 та ПП "Світлана-2000" 22 січня 2014 року було укладено договір поруки №1, відповідно до умов якого ПП "Світлана-2000" поручився відповідати перед кредитором, у разі неналежного виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань по поверненню коштів, як солідарний боржник. Відповідальність ПП "Світлана-2000" перед ОСОБА_2 обмежується сумою у розмірі 175 000 доларів США (а.с.9).

Також, в забезпечення належного виконання зобов'язань за договором позики між ОСОБА_2 та ПП "Феміда" 22 січня 2014 року було укладено договір поруки №2, відповідно до умов якого ПП "Феміда" поручився відповідати перед кредитором, у разі неналежного виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань по поверненню коштів, як солідарний боржник. Відповідальність ПП "Феміда" перед ОСОБА_2 обмежується сумою у розмірі 75 000 доларів США (а.с.12).

Звернувшись із зазначеними позовними вимогами, позовом ОСОБА_2 посилалася на те, що ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за договором позики не виконала, гроші, взяті в борг, не повернула, а оскільки ПП "Світлана-2000" та ПП "Феміда" несуть з останньою солідарну відповідальність, то отримані ОСОБА_3 кошти повинні бути стягнуті з відповідачів солідарно з урахуванням рівня відповідальності кожного та з перерахунком боргу в національну валюту, курс якої встановлено Національним Банком України на час звернення з позовною заявою, тобто на 11 квітня 2016 року (а.с.3, 4).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідачів та визначаючи еквівалент суми підлягаючої стягненню виходив з курсу іноземної валюти до гривні, встановленого Національним Банком України для на час ухвалення рішення, а не на час складання позовної заяви, та в межах заявлених позовних вимог, з даним висновком погоджується і судова колегія апеляційного суду виходячи з нас наступного.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у в строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до приписів Глави 49 розділу 3 ЦК України, а саме ст.ст.553, 554 ЦК України порука є способом забезпечення виконання зобов'язання. Поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як собарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК України).

Такими випадками є ст.193, ч.4 ст.654 ЦК України, Закон України "Про зовнішньоекономічну діяльність", Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та Закон України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 не виконала свої зобов'язання за договором позики, не повернула вчасно отримані в борг кошти, приймаючи до уваги, що ПП "Світлана - 2000"з ОСОБА_3 несе солідарну відповідальність в межах суми визначеної на рівні 175 000 доларів США, та ПП "Феміда" несе солідарну відповідальність з ОСОБА_3 в межах суми визначеної на рівні 75 000 доларів США, приймаючи до уваги, що в даному випадку законом визначено обов'язкове перерахування іноземної валюти в національну валюти по курсу, встановленому Національним Банком України на час ухвалення рішення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення вказаної суми боргу, в межах заявлених позивачем позовних вимог, солідарно з ОСОБА_3 та ПП "Світлана - 2000" і солідарно з ОСОБА_3 та ПП "Феміда" в межах суми відповідальності кожного.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що до невиконання зобов'язання ОСОБА_3 та ПП "Світлана - 2000", як поручителя, призвело стрімке зростання курсу іноземної валюти, у зв'язку з чим була відсутня можливість повернення коштів, не заслуговує на увагу, оскільки під час складання договору позики сторонами було погоджено, всі істотні умови щодо отримання і повернення коштів.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що під час ухвалення рішення судом першої інстанції не було досліджено факту істотної зміни обстави (ст.625 ЦК України) є безпідставними, оскільки для вирішення даної справи вказане не має суттєвого значення, оскільки жодною зі сторін не заявлялося вимог про зміну умов договору. Наразі всі умови договору, як і сам договір, є чинними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Світлана - 2000" - відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді