Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/3586/16 Головуючий у 1 інстанції: Троценко Т.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства «Бердянськбуд» про стягнення безпідставно набутого майна, відшкодування вартості поліпшень,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 01. 04. 2014 року між нею та ЗАТ «Бердянськбуд» був укладений договір найму (оренди) житла, у відповідності до якого вона прийняла у тимчасове платне користування житлове приміщення загальною площею 82,46 кв. м, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і складається з кімнат 8,9,10.

Оскільки на той час кімната № 8 була зайнята бухгалтерією ЗАТ «Бердянськбуд», керівник відповідача запропонував їй здійснити і ремонті роботи у кімнаті № 11, щоб бухгалтерія звільнила кімнату № 8, на що вона погодилася.

Кімната № 11 знаходилася у занедбаному стані, потребувала капітального ремонту і її неможливо було використовувати за призначенням.

З метою її облаштування вона придбала 3 металеві двері загальною вартістю 6900 грн., металопластикове вікно вартістю 1960 грн., шафу для одежі вартістю 1950 грн., шафу книжкову вартістю 1430 грн., люстру вартістю 380 грн., а також були використані будівельні матеріали на загальну суму 6926,15 грн., а всього на 19546,15 грн.

Загальна сума виконаних ремонтних робіт для облаштування кімнати № 11 склала 5460 грн., а саме встановлено двері, демонтовано шлакоблок, здійснена кладка цегли, облаштовані дверні та віконні укоси, облаштована та зібрана стіна з гіпсокартону, здійснена електророзводка, вивезене сміття, проведений капітальний ремонт стін, стелі.

Загальна сума матеріалів та робіт по облаштуванню кімнати № 11 склала 25006,15 грн.

Крім того, за згодою відповідача у кімнатах 9 та 10 вона здійснила поліпшення - встановила нові металеві двері та металопластикові вікна, поклеїла нові шпалери, закладені двері, облаштувала двері з кімнати № 9 у кімнату № 10 та залізні вхідні двері у кімнат № 9, провела заміну двох вікон на металопластикові, повністю замінила електропроводку, розетки та вмикачі, вирівняла стіни, побілила стелю, встановила плінтуса, пофарбувала підлогу, зробила двері та віконні укоси, всього здійснено робіт на 11890 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, стягнути з відповідача у відшкодування шкоди за безпідставно набуте майно в сумі 25006,15 грн. (за кімнату № 11) та відшкодування вартості поліпшень орендованого майна - 11890 грн. (за кімнату № 9 і 10).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання позивач неодноразово не з'явилася. Ані за вказаною нею адресою для листування, ані за місцем реєстрації вона не з'являється за отриманням судових повісток.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» N 1382-IV, 11.12.2003, Закон, особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов'язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов'язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Позивач не повідомила ані орган реєстрації, ані суд про зміну місця перебування, від отримання судових повісток утримується.

Тому судова колегія вважає можливим розгляд справи у відсутності позивача.

Крім вказаного, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку, а відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України визначені права осіб, які беруть участь у справі, і цими правами сторона розпоряджається на власний розсуд (самостійно або через представника).

Відтак, не отримуючи судові повістки як за зазначеною нею адресою для листування, так і за місцем реєстрації, позивач сама реалізувала своє право щодо участі у апеляційному розгляді справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що позивач була наймачем жилого приміщення (а.с.5).

За ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За умовами укладеного 01. 04. 2014 року між ЗАТ «Бердянськбуд» та ОСОБА_3 договору найму (оренди ) житла, позивач прийняла у тимчасове платне користування житлове приміщення загальною площею 82,46 кв. м, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і складається з кімнат 8,9,10. Згідно довідки ЗАТ «Бердянськбуд» від 24. 05. 2016 року по факту жила площа орендованого майна складає 52 кв. м. (кімнати 8,9,10), площа місць загального користування (туалет, коридор, кухня) з розрахунку 52 кв. м. складає 30,46 кв. м., а загальна площа орендованого майна складає 82,46 кв. м.

01. 04. 2014 року сторонами складено та підписано акт прийому - передачі орендованого майна, кімнат 8,9,10, у якому зазначено, що майно має добрий стан, є електропроводка та нагрівальні прибори.

Ґрунтуючи позов, ОСОБА_3 зазначає, що вона здійснила у кімнатах 9 і 10 поліпшення на загальну суму 11 890 грн.

На підтвердження цих обставин як в суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі позивач наводить численні свої витрати, підтверджені квитанціями про придбання будівельних матеріалів.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що у відповідності до ч. 1 ст. 778 ЦК наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Жодних належних доказів на підтвердження наявності згоди наймодавця позивачкою надано не було.

Так, між сторонами укладений письмовий договір найму, який не містив застережень щодо згоди на поліпшення орендованого майна. Будь-які зміни до договору з цього приводу не вносилися. Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не допитав свідків не можуть бути підставою для скасування судового рішення, позаяк факт наявності згоди наймодавця не може бути підтверджений поясненнями свідків.

Так, за ст. 654 ЦК зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відтак надання позивачкою розрахункових документів на придбання будівельних матеріалів для організації поліпшень не може бути підставою для стягнення з відповідача зазначених витрат без наявності підтвердженої згоди відповідача на здійснення таких полишень.

За ч. 5 ст. 778 ЦК, якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Також позов заявлявся про стягнення безпідставно набутого майна, тому що за доводами позивачки вона зробила ремонт та обладнала кімнату №11.

За ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно до вимог ст. 1213 ЦК набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Натомість позивач також не довела факту збагачення ЗАТ «Бердянськбуд» за рахунок проведених нею ремонтних робіт у кімнаті №11, яка не була предметом договору житлового найму.

Так, в справі відсутні будь-які докази на підтвердження того на яких умовах позивачкою нібито здійснювався ремонт та придбавалося майно для кімнати №11, а також доказів того на яких умовах ці роботи здійснювалися і на яких умовах для обладнання цієї кімнати придбавалося майно.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: