АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4765/16 Справа № 202/6148/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шклярук Д.С. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Григорченка Е.І., Повєткіна В.В.,

за участю секретаря - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк»

на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», про захист прав споживачів фінансових коштів та стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась із позовом до суду, посилаючись на те, що 19 грудня 2014 року між сторонами був укладений договір № 00309025 про розміщення вкладу «Готівка щомісяця», за умовами якого позивач передала відповідачу, а той прийняв від неї вклад у розмірі 20 000 доларів США, здійснивши на підставі платіжного доручення № 1 від 19.12.2014 року перерахування коштів в сумі вкладу з поточного/карткового рахунку № НОМЕР_2 позивача, відкритого у відповідача, на вкладний банківський рахунок № НОМЕР_1, з зобов'язанням повернути вклад та сплатити проценти за його користування на умовах та в порядку, передбачених договором, який долучений до матеріалів справи у копії.

Відповідно до п. 2.2, п. 2.3, п. 2.5, п. 3.1, п. 3.2 договору повернення вкладу повинно було відбутися за заявою позивача 19 березня 2015 року зі сплатою процентів за користування вкладом за фіксованою процентною ставкою у розмірі 11,7 % річних, розрахованими на дату повернення вкладу, шляхом повернення вкладу та нарахованих процентів на картковий/поточний рахунок позивачки № НОМЕР_2 відкритий у відповідача. Позивачем грошові кошти були внесені до банку.

19 березня 2015 року відповідно до пункту 2.2 договору, а саме, в дату коли вклад разом зі всіма нарахованими на нього відсотками підлягав поверненню, ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «Платинум Банк» з вимогою про повернення вкладу, який своєчасно позивачу повернутий відповідачем не був, разом із тим за пропозицією відповідача, яка полягала в тому, що для спрощення процедури повернення всього вкладу необхідно укласти новий вкладний банківський договір, позивач погодилася на укладання та уклала з відповідачем договір № 00337409 про розміщення вкладу «Вільні кошти» від 19.03.2015року, за яким на вкладний рахунок № НОМЕР_3 передбачалось зарахування строком на три місяці 200 доларів США від суми вкладу, який підлягав поверненню за договором від 19.06.2015 року.

Починаючи з 19.03.2015 року за її вимогою про повернення вкладу, відповідач повинен був за чотири дні забезпечити касу готівковими коштами та 24.03.2015 року повернути позивачу суму вкладу у розмірі 19800 доларів США разом із нарахованими процентами за користування коштами.

У визначений заявою-замовленням строк, банківський вклад відповідач не повернув. Із каси відповідача, з власного рахунку № НОМЕР_2, позивач не змогла отримати належний їй вклад згідно умов договору № 00309025 про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» від 19.12.2014 року.

Маючи підстави вважати, що відповідач розмістив вклад на депозитному рахунку № НОМЕР_3, за заявою від 15.03.2015 року, позивач стала вимагати повернення вкладу з зазначеного рахунку.

Те, що вклад дійсно був розміщений на депозитному рахунку № НОМЕР_3, а не на рахунку № НОМЕР_2, в наступному підтвердив і сам відповідач своїми довідками № 20-03-34/138-ДЗ від 10.04.2015 року, № 20- 05034/140-ДЗ від 10.04.2015 року, які долучені до матеріалів справи у копії. Будь-яких розпоряджень відповідачу про розміщення вкладу на рахунку № НОМЕР_3 позивач не надавала.

За письмовими вимогами до відповідача про повернення вкладу від 20.04.2015 року, 22.04.2015 року, а також за зверненням до контролюючих органів від 29.04.2015 року, вклад також своєчасно не було повернуто позивачці. Лише із 05 листопада 2015 року відповідач розпочав частинами здійснювати повернення вкладу за договором № 00309025 від 19.12.2014 року. Останню суму вкладу за цим договором відповідач повернув 10.12.2015 року.

10 грудня 2015 року відповідачем також було здійснено повернення частини вкладу позивачу за договором № 00309025 від 19.03.2015 року в розмірі 25,98 доларів США. Залишок у розмірі 174,02 доларів США за цим договором відповідачем повернуто позивачу не було.

Зазначивши про порушення її прав та посилаючись на вимоги ст.23,625, 1058,1059,1061,1167 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про захист прав споживачів» та умови договору, із урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила стягнути із відповідача: проценти за договором № 00309025 від 19.12.2014 року в розмірі 1574,44 доларів США; 3% річних від простроченої суми 410,69 доларів США; суму неповернутого вкладу -174,02 доларів США; проценти на суму вкладу у розмірі 200 доларів США за договором року № 00337409 від 19.03.2015року становить 3,97 доларів США; 3 % річних від простроченої суми за договором 2,65 доларів США; на відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2016 року позов задоволений частково.

Стягнуто із ПАТ «Платинум Банк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти:

- проценти на суму банківського вкладу за договором про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00309025 від 19.12.2014 року в розмірі 1574 (одна тисяча п'ятсот сімдесят чотири) долари США 44 центи (39030,37 грн. за офіційним курсом НБУ (100 дол. США = 2479,2164 грн.) станом на 25.01.2016 р.)), а також 3 % річних від простроченої суми грошового зобов'язання в розмірі 410 (чотириста десять) доларів США 69 центів (10181,01 грн. за офіційним курсом НБУ (100 дол. США = 2479,2164 грн.) станом на 25.01.2016 року);

- суму неповернутого вкладу за договором про розміщення вкладу «Вільні кошти» № 00337409 від 19.03.2015 року в розмірі 174 (сто сімдесят чотири) долари США 02 центи (4313,95 грн. за офіційним курсом НБУ (100 дол. США = 2479,2164 грн.) станом на 25.01.2016 року)), проценти на суму вкладу в розмірі 3 (три) долари США 97 центів (98,42 грн. за офіційним курсом НБУ (100 дол. США = 2479,2164 грн.) станом на 25.01.2016 року)), а також 3 % річних від простроченої суми грошового зобов'язання в розмірі 2 (два) долари США 65 центів (65,69 грн. за офіційним курсом НБУ (100 дол. США = 2479,2164 грн.) станом на 25.01.2016 року).

Стягнуто із ПАТ «Платинум Банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 551,2 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ " Платинум Банк " посилається на те, що судом порушені норми матеріального права, оскільки наявні підстави для стягнення заборгованості за відсотками по вкладу № 00337409 від 19.03.2015 року в розмірі 388,28 доларів США та 3 % річних у розмірі 258,85 доларів США, а тому просить змінити рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції обґрунтовано посилався на те, що 19 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Платинум банк» був укладений договір № 00309025 про розміщення вкладу «Готівка щомісяця», за умовами якого позивач передала відповідачу, а той прийняв від неї вклад у розмірі 20000 доларів США, здійснивши на підставі платіжного доручення № 1 від 19.12.2014 року перерахування коштів в сумі вкладу з поточного/карткового рахунку № НОМЕР_2 позивача, відкритого у відповідача, на вкладний банківський рахунок № НОМЕР_1, з зобов'язанням повернути вклад та сплатити проценти за його користування на умовах та в порядку, передбачених договором, який долучений до матеріалів справи у копії.

Відповідно до п. 2.2, п. 2.3, п. 2.5, п. 3.1, п. 3.2 договору повернення вкладу повинно було відбутися за заявою позивача 19 березня 2015 року зі сплатою процентів за користування вкладом за фіксованою процентною ставкою у розмірі 11,7 % річних, розрахованими на дату повернення вкладу, шляхом повернення вкладу та нарахованих процентів на картковий/поточний рахунок позивачки № НОМЕР_2 відкритий у відповідача.

19 березня 2015 року відповідно до пункту 2.2 договору, а саме, в дату коли вклад разом зі всіма нарахованими на нього відсотками підлягав поверненню, ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «Платинум Банк» із вимогою про повернення вкладу, який своєчасно позивачу повернутий не був. Разом із тим за пропозицією відповідача, яка полягала в тому, що для спрощення процедури повернення всього вкладу необхідно укласти новий вкладний банківський договір, позивач уклала із відповідачем договір № 00337409 про розміщення вкладу «Вільні кошти» від 19.03.2015року, за яким на вкладний рахунок № НОМЕР_3 передбачалось зарахування строком на три місяці 200 доларів США від суми вкладу, який підлягав поверненню за договором від 19.03.2014 року.

Починаючи із 19.03.2015 року за її вимогою про повернення вкладу, відповідач повинен був за чотири дні забезпечити касу готівковими коштами та 24.03.2015 року повернути позивачці суму вкладу у розмірі 19800 доларів США разом з нарахованими процентами за користування коштами.

У визначений заявою-замовленням строк, банківський вклад позивачу повернутий не був. Із каси відповідача, з власного рахунку № НОМЕР_2, позивач не змогла отримати належний їй вклад згідно умов договору № 00309025 про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» від 19.12.2014 року.

Маючи підстави вважати, що відповідач розмістив вклад на депозитному рахунку № НОМЕР_3, за заявою від 15.03.2015 року, позивач стала вимагати повернення вкладу із зазначеного рахунку.

Те, що вклад дійсно був розміщений на депозитному рахунку № НОМЕР_3, а не на рахунку № НОМЕР_2, підтверджено довідками банку № 20-03-34/138-ДЗ від 10.04.2015 року, № 20- 05034/140-ДЗ від 10.04.2015 року. Будь-яких розпоряджень відповідачу про розміщення вкладу на рахунку № НОМЕР_3 позивач не надавала. За письмовими вимогами позивача про повернення вкладу від 20.04.2015 року, 22.04.2015 року, вклад також своєчасно не було повернуто.

Як підтвердила позивач, лише із 05 листопада 2015 року відповідач розпочав частинами здійснювати повернення вкладу за договором № 00309025 від 19.12.2014 року. Останню суму вкладу за цим договором відповідач повернув 10.12.2015 року.

10 грудня 2015 року відповідачем також було здійснено повернення частини вкладу за договором № 00309025 від 19.03.2015 року в розмірі 25,98 доларів США. Залишок у розмірі 174,02 доларів США за цим договором відповідачем повернуто позивачці не було.

Згідно з розрахунком долученим до матеріалів справи:

- розмір процентів за договором № 00309025 від 19.12.2014 року складає 1574,44 доларів США за період з 20.03.2015 по 23.12.2015 рік за процентною ставкою депозитного договору в розмірі 11,7 % з урахуванням періодів повернення відповідачем суми вкладу позивачці за цим договором;

-3% річних від простроченої суми за договором № 00309025 від 19.12.2014 року становить 410,69 доларів США за період з 20.03.2015 по 23.12.2015 рік за прострочення грошового зобов'язання з урахуванням періодів повернення відповідачем суми вкладу позивачці за цим договором;

- розмір процентів на суму вкладу у розмірі 200 доларів США за договором року № 00337409 від 19.03.2015року становить 3,97 доларів США за період з 14.07.2015 року по 23.12.2015 рік за процентною ставкою депозитного договору в розмірі 4,5 % з урахуванням періоду повернення відповідачем позивачці частини суми вкладу за цим договором;

-3 % річних від простроченої суми за договором № 00337409 від 19.03.2015року становить 2,65 доларів США період з 14.07.2015 року по 23.12.2015 рік за прострочення грошового зобов'язання з урахуванням періоду повернення відповідачем частини суми вкладу позивачу за цим договором.

Розмір заборгованості згідно розрахунку позивача, було досліджено у судовому засіданні у порівнянні із платіжними документами та виписками по рахунках долучених до матеріалів справи у копії.

Тому суд прийняв розрахунок позивача, та до вказаних правовідносин обґрунтовано застосував приписи ст. 316, 319, 321, 525, 526, 625, 1058, ч.2 ст.1060, 1066, ч. 3 ст.1068, ч. 1 ст.1074, ч. 1, ч. 3 ст.1075 ЦК України, ст. 2, 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.1, 2, 6 ч. 1 ст. 1, п. 5 ч. 3 ст.10, ч. 1 ст.17, ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 3.3 Положення "Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами".

Врахувавши встановлені обставини та зазначені нормативні документи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не надав позивачу належної якості банківські послуги, не виконав свої зобов'язання по депозитних договорах, не повернув позивачу кошти у повному обсязі, вкладені ним на рахунок банку та відсотки за користування такими коштами та не здійснив перерахування його коштів згідно наданих ним розпоряджень.

Тому суд вважав, що є підстави для задоволення позову частково та стягнення із відповідача на користь позивача підтверджених сум згідно розрахунку.

Посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 року, суд зазначив, що в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Не можуть бути підставою для зміни стягнутих грошових сум - заборгованості за відсотками по вкладу № 00337409 від 19.03.2015 року в розмірі 388,28 доларів США та 3 % річних у розмірі 258,85 доларів США.

Відповідач не спростував належними та достовірними доказами те, що вклад дійсно був розміщений на депозитному рахунку № НОМЕР_3, а не на рахунку № НОМЕР_2. Це підтвердив і сам відповідач своїми довідками № 20-03-34/138-ДЗ від 10.04.2015 року, № 20- 05034/140-ДЗ від 10.04.2015 року, які долучені до матеріалів справи у копії (т.1 а.с.23-24). Будь-яких розпоряджень відповідачу про розміщення вкладу на рахунку № НОМЕР_3 позивач не надавала.

У суді першої інстанції відповідач заперечував проти позову у повному обсязі, зазначав про відсутність підстав для стягнення будь-яких грошових сум, ніяких розрахунків щодо розміру боргу відповідач суду не надавав, вказував на законність своїх дій щодо оформлення договорів та рахунків, а також строків повернення вкладів та виплати процентів (а.с.164-174).

Тому суд обґрунтовано прийняв розрахунок позивача, оскільки він не суперечить обставинам у справі та вимогам законодавства.

До вказаних правовідносин суд обґрунтовано застосував приписи ст. 316, 319, 321, 525, 526, 625, 1058, ч.2 ст.1060, 1066, ч. 3 ст.1068, ч. 1 ст.1074, ч. 1, ч. 3 ст.1075 ЦК України, ст. 2, 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.1, 2, 6 ч. 1 ст. 1, п. 5 ч. 3 ст.10, ч. 1 ст.17, ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 3.3 Положення "Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами".

Врахувавши встановлені обставини та зазначені нормативні документи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не надав позивачу належної якості банківські послуги, не виконав свої зобов'язання по депозитних договорах, не повернув позивачу кошти у повному обсязі, вкладені ним на рахунок банку та відсотки за користування такими коштами та не здійснив перерахування його коштів згідно наданих ним розпоряджень.

Посилання відповідача на приписи 10 Постанови НБУ від 04.12.2015, № 863 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" не можуть бути підставою для стягнення суми боргу у іншій сумі, оскільки приписи ст. 525, 526, 625, 1058, ч.2 ст.1060, 1066, ч. 3 ст.1068, ч. 1 ст.1074, ч. 1, ч. 3 ст.1075 ЦК України, ст. 2, 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.1, 2, 6 ч. 1 ст. 1, п. 5 ч. 3 ст.10, ч. 1 ст.17, ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» надають право позивачу на стягнення суми саме у зазначеному нею розмірі.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» відхилити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із цього часу.

Судді: