Справа № 544/1130/16-ц
пров. № 2/544/534/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2016 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника позивачів ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 (фізичних осіб),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду на вул. Соборна, 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вересні 2016 року звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 03 березня 2016 померла їх та ОСОБА_4 мати - ОСОБА_7. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, яка складається з двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки за життя померла подарувала належний їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані у с. Вишневе Пирятинського району Полтавської області своїй дочці ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом майна померлої. Іншим спадкоємцем як за законом так і за заповітом є ОСОБА_4

Позивачі просять просять усунути відповідача від права спадкування майна померлої ОСОБА_7 Вказують, що ОСОБА_8 мала похилий вік, протягом тривалого часу через хворобу була у безпорадному стані і потребувала постійного стороннього догляду. Відповідачка ОСОБА_4 у жодний спосіб не здійснювала догляд за матірю. На прохання останньої свідомо ухилялася від надання такої допомоги. Крім того, проживаючи у свого сина ОСОБА_1 ОСОБА_7 мала твердий намір скасувати заповіт, складений нею на користь відповідача. Для цього їй потрібен був паспорт, проте на постійні вимоги матері відповідач відмовляла їй повернути документ.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримали позов та просили усунути відповідачку ОСОБА_4 від права на спадкування за законом та за заповітом майна ОСОБА_7, яка померла 03 березня 2016 року.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що їх мати ОСОБА_7 проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 одна. Доглядала її постійно рідна сестра ОСОБА_9 ОСОБА_3 хворіла на цукровий діабет, погано бачила і не могла сама набрати інсулін для інєкцій, які вона собі робила. Відповідач періодично приїжджала до неї з м.Пирятина. У кінці грудня 2015 року він був змушений забрати матір до себе, так як відповідач вчинила скандал та відмовилася доглядати матір. До кінця лютого 2016 року матір проживала у нього, а потім попросилася поїхати додому. Він відвіз її додому та найняв людину, щоб доглядала за нею. За 1,5 тижня мати трагічно померла - залишившись без догляду остання померла отруївшись чадним газом. За життя мати хотіла змінити заповіт, але не змогла цього зробити, так як паспорт знаходився у відповідача. Мати хворіла на цукровий діабет і ліки їй виписували лише по паспорту. Вони телефонували ОСОБА_4, щоб вона повернула паспорт, але вона не віддавала. Тому позивач і звернувся до дільничного поліції.

Позивач ОСОБА_2 пояснила, що відповідач доглядала матір, так як сама ОСОБА_2 не мала можливості цього робити, бо сама є інвалідом та проживає в іншому місті. Але в грудні 2015 року її до себе забрав брат ОСОБА_1 У кінці лютого мати попросила відвезти її додому. Відповідачу телефонували родичі, що матір привезли додому,щоб вона приїхала, але вона не приїхала.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що ОСОБА_1 не приймав ніякої участі у догляді матері. ОСОБА_7 потребувала постійного догляду, особливо після перелому стегна у 2011 році. Вона увесь час доглядала за матірю та як проживала з нею у будинку № 2 по вул. Ворошилова с. Вишневе Пирятинського району Полтавської області. Пояснила, що вона не відмовлялася доглядати матір, лише запропонувала ОСОБА_1 самому спробувати це зробити, обурившись на те, що він просив у матері гроші.

22.12.2016 ОСОБА_1 забрав матір жити до себе у с. Каплинці Пирятинського району, однак 22.02.2016 привіз ОСОБА_7 назад у с. Вишневе Пирятинського району. Вона збиралася приїхати до матері, коли їй повідомили, що вона вдома. Родичі повідомили їй, що ОСОБА_1 привіз матір та найняв людину для догляду за нею. Паспорт матері знаходився у неї, оскільки ОСОБА_7 необхідно було щомісяця отримувати пенсію.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що у січні 2016 року до нього звертався ОСОБА_1 з приводу того, що його сестра ОСОБА_4 забрала паспорт їх матері, який потрібен для отримання ліків для матері. З відповідачем він не спілкувався та цим питанням у подальшому не займався.

Свідок ОСОБА_11 дала пояснення про те, що сторони у справі є її двоюрідними братом та сестрами. У грудні 2015 року між відповідачем та позивачем ОСОБА_1 відбулася сварка, після якої він забрав матір ОСОБА_7 до себе у с.Каплинці Пирятинського району. 13.02.2016 ОСОБА_7 привіз матір на її прохання додому у с.Вишневе. Так як мати свідка та рідна сестра ОСОБА_7 не могла щодня приходити до неї, вони домовилися, що до неї раз у день буде приходити ОСОБА_12, щоб погодувати її. ОСОБА_7 хотіла, щоб до неї приїхала донька ОСОБА_4, яка доглядала її постійно до того як її забрав син. Про те, що тітка хотіла змінити заповіт нічого не знає. Зазначила, що тітка хворіла на цукровий діабет та потребувала догляду. Відповідач коли її залишала саму вдома просила її чи її матір наглянути за нею. Коли ОСОБА_1 привіз матір додому, відповідача повідомили про це приблизно за тиждень. У лютому 2016 року, коли син привіз тітку додому, паспорт ОСОБА_7 був у неї вдома.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що позивач ОСОБА_1 попросив її доглянути матір, яка жила сама. Інєкції інсуліну вона робила собі сама, в обовязки свідка входило приготувати їжу для неї. ОСОБА_7 помалу сама пересувалася. Пояснила, що навідувалася до ОСОБА_7 близько місяця, остання просила, щоб приїхала її дочка ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що довідку Харківецької сільської ради Пирятинського району від 06.10.2016 про те, що відповідач доглядала за своєю матірю було видано зі слів депутата с.Вишневе за місцем проживання ОСОБА_7

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 березня 2016 року померла мати ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ОСОБА_7. ( а.с.7-11). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, яка складається з двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в с. Вишневе Пирятинського району Полтавської області.

Відповідно до заповіту від 17 серпня 1999 року, посвідченого секретарем Харківецької сільської ради Пирятинського району, все своє майно ОСОБА_7 заповіла відповідачці ОСОБА_4 ( а.с.61).

Відповідач ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті матері, подавши у встановлений законом строк до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7 (а.с.55).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261 - 1265 цього Закону.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями майна першої черги за законом померлої ОСОБА_7 та у встановлений строк подали заяви про прийняття спадщини за законом після її смерті (а.с.43,62).

Згідно з приписами ч.2 ст.1224 Цивільного кодексу України ( далі- ЦК України), не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виник спір.

Позивачами жодними допустимими та належними доказами не було доведено той факт, що спадкодавець ОСОБА_7 мала твердий намір змінити заповіт, складений нею на користь своєї доньки ОСОБА_4, а остання умисно перешкоджала їй у цьому. Не доведено також, що з цією метою відповідач забрала паспорт матері ОСОБА_7 та утримувала його в себе. Ці обставини спростувала у судовому засіданні свідок ОСОБА_11, яка пояснила, що коли позивач ОСОБА_1 у лютому 2016 року привіз матір додому, паспорт був у неї.

Отже доводи позивачів про те, що відповідач перешкоджала спадкодавцю ОСОБА_7 змінити заповіт, складений на її користь, у звязку з чим має бути усунена від спадкування за заповітом є необґрунтованими, а позовні вимоги в цій частині є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

При цьому, суд звертає увагу, що для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

При цьому, зібранами у справі доказами не доведено обставин, з якими закон пов'язує можливість усунення спадкоємця від спадкування.

Зокрема судом установлено, щоОСОБА_7 мала похилий вік, протягом тривалого часу через хворобу була у безпорадному стані і потребувала постійного стороннього догляду. З 2011 по 2015 рік відповідач ОСОБА_4 здійснювала постійний догляд за матірю. Ці обставини у судовому засіданні підтвердили свідки та не заперечували самі позивачі. Після суперечки із сестрою, яка доглядала матір, позивач ОСОБА_1 забрав проживати матір до себе. Таким чином, обовязок доглядати та утримувати матір взяв на себе її син ОСОБА_1, у звязку з чим підстав стверджувати, що відповідач навмисно ухилилися від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, немає. Так само немає підстав стверджувати про те, що відповідач відмовилися надавати допомогу матері, коли від родичів дізналася, що позивач привіз її додому у кінці лютого 2016 року. Крім того, у судовому засіданні було установлено, що догляд за ОСОБА_7 могли здійснювати її сестра ОСОБА_9 та племінниця ОСОБА_11, які проживали в одному селі з нею, а також свідок ОСОБА_12, яку найняв для матері позивач ОСОБА_1, про що було відомо відповідачу ОСОБА_4

Окрім наведеного, суд зазначає, що вимоги позивачів про усунення відповідача від спадкування за законом є безпідставними також з огляду на те, що відповідач є спадкоємцем за заповітом майна померлої ОСОБА_7 та прийняла у встановленому законом порядку спадщину як спадкоємець за заповітом.

Керуючись ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст. 1224 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий

Повний текст рішення виготовлений 07.12.2016