Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4900/16 Головуючий у 1-й інстанції: Вільямовська Н.О.
Є.У.№ 316/578/16-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Спас О.В.,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 28 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_3звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав що з 07.02.1998 року по 30.12.2008 року сторони перебували у шлюбі, мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу за домовленістю між батьками залишилася з матір'ю і на утримання якої 9 січня 2009 року він передав ОСОБА_4 60 000 дол. США., що підтверджується відповідною розпискою. Посилаючись на те, що фактично останні чотири роки неповнолітня донька сторін проживає з батьком, а відповідач ніякої матеріальної допомоги їй не надає, просив суд на підставі ст.ст.75,84,180-182 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у твердій сумі по 1000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду та за останні три роки, визнати недійсним договір про утримання дитини та сплату аліментів від 09.01.2009 року.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 07.06.2016 року роз'єднані у самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про утримання дитини - виділено у самостійне провадження.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 28 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони і їх представники повторно не з'явилися. Позивач ОСОБА_3 повторно просив відкласти розгляд справи на іншу дату, пославшись на поважні причини - свою хворобу. Колегія суддів визнала причини повторної неявки позивача і його представника у засідання апеляційного суду неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.ст. 307, 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що на теперішній час дитина сторін навчається у вищому навчальному закладі, проживає окремо від батьків, відповідач приймає участь у її утриманні, а тому підстав для стягнення аліментів у судовому порядку не має.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на доказах, яким дана правильна оцінка.

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 7 лютого 1998 року, мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчук Полтавської області від 30.12.2008 року шлюб сторін розірвано, місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено з матір'ю ОСОБА_4 (а.с.3).

6 січня 2009 року ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 60 000 доларів США на утримання донька ОСОБА_5, про що склала відповідну розписку (а.с.9).

Після розірвання шлюбу сторони в судовому порядку ділили спільно нажите майно, ОСОБА_3 позивався до ОСОБА_4 про стягнення 60 000 доларів США- коштів, сплачених на утримання доньки. У задоволенні цих вимог ОСОБА_3 було відмовлено. Як встановлено судовим рішенням від 09 грудня 2013 року, дитина за домовленістю батьків почергово проживає у кожного із них. Мати як і батько приймає участь в утриманні доньки та витрачає кошти на розвиток її здібностей, не позбавлена батьківських прав та приймає активну участь у вихованні дитини (а.с.4-8).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 11.07.2014 року Автозаводської райради м. Кременчук спеціалістами за заявою ОСОБА_3 з метою обстеження житлово-побутових умов сім'ї та встановлення факту проживання дитини з батьком проведено обстеження умов проживання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що дитина має власну кімнату, де забезпечена всім необхідним. Зі слів дитини, з батьком проживає 4 роки, також спілкується з матір'ю постійно, щотижня зустрічається, відносини з матір'ю добрі. Дитина перейшла до 11 класу Кременчуцького ліцею №4 (а.с. 10).

Проте, як вбачається із постанови старшого державного виконавця Автозаводського відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження від 10.02.2016 р. ВП №46922050, при виході державного виконавця за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що боржник у даному будинку не з'являється близько 10 років, на даний час проживає в м. Енергодарі (а.с.72).

За заявою від 27.03.2014 р. ОСОБА_6 - рідної сестри позивача, адресованою начальнику Автозаводського відділу державної виконавчої служби, ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 не зареєстрований і за цією адресою не мешкає (а.с.71).

Згідно довідки № 547/01-21-17 Сектору реєстрації Енергодарської міської ради від 12.09.2016 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Енергодарі не зареєстрована (а.с.126)..

За довідкою ОСББ «Бук» м. Кременчука №12 від 17.06.2016р. зареєстрованим місцем постійного проживання ОСОБА_5 являється АДРЕСА_2 до постійно зареєстрована її мати ОСОБА_4 (а.с.30).

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 10 вересня 2015 року зарахована на 1 курс заочної форми навчання за напрямком підготовки психологія до Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна». Плата за навчання щомісяця здійснюється відповідачем ОСОБА_4 (а.с.74, 75-83 ).

Відповідно до фотокопії студентського квитка, виданого Московським державним університетом ім. М.В. Ломоносова 01.09.2015 р. за № 171 50211, ОСОБА_5 являється студенткою факультету психології денної форми навчання (а.с.49).

Статтею 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України,суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Встановлені рішенням суду обставини відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи за участю тих самих осіб, щодо яких встановлено ці обставини.

Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що з вересня 2015 року донька сторін фактично проживає за межами України, відповідач приймає активну участь у її утриманні, сплачує кошти за її навчання, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з матері дитини аліментів на користь батька.

Наданий позивачем в обґрунтування своїх доводів щодо постійного місця проживання дитини акт обстеження житлових умов від 11.07.2014 р. за адресою АДРЕСА_1 висновків суду першої інстанції не спростовує. Вказаний письмовий доказ суперечить іншим письмовим доказам. Зокрема, державною виконавчою службою Автозаводського ДВС 10.02.2016 р. було встановлено, що за вказаною адресою позивач ОСОБА_3 не проживає близько 10 років. Постійним зареєстрованим місцем проживання позивача являється місто Енергодар, Запорізької області. Донька сторін до 2015 року навчалася в Кременчуцькому ліцеї №4, а з 1 січня 2015 року - в Московському державному університеті ім. М.В.Ломоносова, Російської Федерації, що фактично унеможливлює проживання дитини в м. Енергодарі, Запорізької області в спірний період часу.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, дав належну оцінку наданим доказам в їх сукупності та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст.307,308,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 28 вересня 2016 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: