Справа № 635/9139/15-ц
Провадження № 2/635/4033/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Журавльової Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на домоволодіння № 15, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, село Олешки, вулиця Староолешковська, яке складає: будинок літ. «А-1», загальною площею 64,90 кв.м., житловою площею 62,40 кв.м., прибудова літ. «А'-1» площею 15,80 кв.м., тамбур літ. «а» площею 6,5 кв.м., літня кухня літ. «Б» площею 24,40 кв.м., сарай літ. «В», площею 16,80 кв.м., погріб літ. «Г» площею 12,20 кв.м., баня літ. «Д» площею 5,5 кв.м., навіс літ. «Е» площею 20,0 кв.м., вбиральня літ. «Ж» площею 2,0 кв.м., хвіртка «№ 1» - 1,9 м, огорожа «№ 2» - 60,70 м, колодязь літ. «К» - 14 м.п. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 16 листопада 1999 року та після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 02 квітня 2007 року.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 30 березня 1979 року. За час шлюбу батьки позивача побудували житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Олешки, 15 на земельній ділянці, що надана їм у 1972 році для будівництва житлового будинку. Будівництво житлового будинку закінчено у 1970 році, домоволодіння прийняте до експлуатації 12 квітня 1973 року, відповідно до акту виконавчого комітету Пісочинської ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області № 7 від 12 квітня 1973 року про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння, що виданий на імя ОСОБА_3 Відповідно до рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області № 1063 від 08 вересня 2015 року вищевказаному домоволодінню присвоєна нова адреса: Харківська область, Харківський район, село Олешки, вулиця Староолешковська, будинок 15. 16 листопада 1999 року помер батько позивача ОСОБА_2. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті, оскільки інших дітей у ОСОБА_2 не має, а мати позивача на момент смерті спадкодавця була з ним розлучена; заповіт ОСОБА_2 не залишив. 02 квітня 2007 року померла мати позивача ОСОБА_3. Спадкоємцями за законом після її смерті залишилися діти померлої позивач та його брат по матері ОСОБА_4, який відмовився від своєї частки спадщини на користь позивача; заповіт ОСОБА_3 не залишила. 14 вересня 2012 року ОСОБА_4 помер. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті батьків, оскільки на момент їх смерті проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцями за однією адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Староолешковська, будинок 15; після смерті батька позивач допомагав матері, виконував свої обовязки, як дитина щодо своїх непрацездатних батьків, доглядав її; після смерті останньої поніс всі витрати на її поховання. Крім того, позивач у встановлений законом строк звернувся до державного нотаріуса Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 2 за місцем знаходження спадкового майна з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. У вересні 2011 року позивач звернувся до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, але у видачі свідоцтва йому відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно житловий будинок № 15 з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, Харківський район, село Олешки, вулиця Староолешковська. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, подав суду письмові пояснення в яких зазначив, що відповідно до спадкової справи ОСОБА_4 померлий брат позивача по матері на момент відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 у встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву, в якій зазначив, що приймає лише спадщину згідно заповідального розпорядження його матері ОСОБА_3 на грошові вклади в філії Харківського відділення Ощадного банку № 5483/036; від спадщини в порядку спадкування за законом він відмовився. В свою чергу ОСОБА_1 також своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 листопада 2007 року, реєстр № 3-1987, яка складається із земельної ділянки площею 3,4998 гектарів, розташованої на території Люботинської міської ради, призначенням для ведення товарного чи сільськогосподарського виробництва. Причиною відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка складається із домоволодіння № 15, за адресою: Харківська область, Харківський район, село Олешки, вулиця Староолешковська, є лише той факт, що за спадкодавцем ОСОБА_3 не зареєстровано право власності на вказаний будинок. Враховуючи, що спадкоємець на користь якого відкрилася спадщина одночасно за заповітом і за законом, має право прийняти її лише за однією з цих підстав і не позбавлений права відмовитись від її прийняття за іншою, тому заява ОСОБА_5 про відмову від спадкування за законом є чинною та відповідає нормам законодавства, а ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем спірного домоволодіння після смерті спадкодавиці його матері ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_6, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 07 жовтня 2015 року в судове засідання не зявилася подала суду клопотання, позов підтримала повністю, просила розглядати справу без її участі та участі позивача.

Представник Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином.

Суд розглянувши клопотання представника позивача, дослідивши докази по справі приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно архівних матеріалів з технічної інвентаризації, у 1972 році на земельній ділянці за адресою: Харківська область, Харківський район, село Олешки, вулиця Староолешковська, 15 (колишнє селище Пісочин село Олешки) побудовано житловий будинок, який введено в експлуатацію на імя ОСОБА_3 відповідно до акту № 7, посвідченого виконкомом Пісочинської селищної ради 12 квітня 1973 року, але право власності не оформлено, про що свідчить лист Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 492 від 23 вересня 2015 року.

Відповідно до акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 02 квітня 1973 року, що затверджений рішенням Пісочинської селищної ради депутатів трудящих № 7 від 12 квітня 1973 року, будівництво житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, село Олешки, будинок 15 розпочато ОСОБА_3 у 1969 році та закінчено у 1970 році; 12 квітня 1973 року будинок № 15 за вищевказаною адресою прийнятий в експлуатацію.

За архівними матеріалами справи з правової реєстрації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 31 грудня 2012 року право приватної власності на житловий будинок з господарським будівлями, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, село Олешки, вулиця Староолешковська, 15 (селище Пісочин село Олешки) в БТІ не зареєстровано; станом на 17 серпня 2015 року за вказаною адресою розташовано житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 64,90 кв.м., житловою площею 46,20 кв.м., літня кухня літ. «Б»,сарай літ. «В», погріб літ. «Г», баня літ. «Д», навіс літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», огорожа «№ 1», «№ 2», колодязь літ. «К».

Також судом встановлено, що на момент будівництва та введення в експлуатацію домоволодіння № 15 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Староолешковська, ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3

30 березня 1979 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ВЛ № 407504, що видано 30 березня 1979 року виконавчим комітетом Харківської районної ради депутатів трудящих Харківської області, запис № 262 від 30 березня 1979 року.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули право спільної сумісної власності по ? частині кожний на збудований ними у період шлюбу житловий будинок та надвірні будівлі, за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Староолешковська, 15, оскільки інше судом не встановлено.

Відповідно до записів у будинковій книзі, адреса будинку: Харківська область, Харківський район, село Олешки, вулиця Староолешковська, 15 є зареєстрованим місцем проживання: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 11 квітня 1973 року до 21 квітня 2007 року; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у період з 15 жовтня 1973 року до 03 лютого 2000 року; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, у період з 01 березня 1989 року; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, у період з 11 квітня 1973 року до 01 січня 1979 року.

Рішенням виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області № 1063 від 08 вересня 2015 року, житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: село Олешки, вулиця Староолешковська, 15, присвоєно поштову адресу: Харківська область, Харківський район, село Олешки, вулиця Староолешковська, 15.

ОСОБА_2 помер 16 листопада 1999 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 209443, видане Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області 16 листопада 1999 року, запис № 211 від 16 листопада 1999 року.

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 залишився його син позивач по справі.

Родинний звязок між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджується даними свідоцтва про народження серії ІІ-АО № 752772, що видано 02 грудня 1963 року міським відділом ЗАГСу міста Білорецьк Башкирської АРСР на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, де батьками записано батько: ОСОБА_2; мати: ОСОБА_3, запис № 1134 від 02 грудня 1963 року.

Враховуючи, що, спадкодавець ОСОБА_2 помер 16 листопада 1999 року, в період дії Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, тому на правовідносини щодо спадщини, яка залишилась після його смерті розповсюджується дія саме цього закону.

Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти, дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_2, який помер 16 листопада 1999 року, прийняв син померлого ОСОБА_1, який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, інші спадкоємці у ОСОБА_1 відсутні, тому позивачу полягає спадщина у розмірі 1/2 частини спадкового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, село Олешки, вулиця Староолешковська, 15.

Також судом встановлено, що 02 квітня 2007 року померла мати позивача ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 112703, що видано 03 квітня 2007 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, запис № 72 від 03 квітня 2007 року.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 залишились її сини позивач ОСОБА_7 Володимирович та син ОСОБА_4.

Родинний звязок між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується даними свідоцтва про народження серії ЧЭ № 957008, що видано 19 вересня 1956 року Червонозаводським районним бюро ЗАГСу міста Харкова на імя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, де батьками записано батько: ОСОБА_8; мати: ОСОБА_9, запис № 1232 від 19 вересня 1956 року.

Родинний звязок між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтверджується даними свідоцтва про народження серії ІІ-АО № 752772, що видано 02 грудня 1963 року міським відділом ЗАГСу міста Білорецьк Башкирської АРСР на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, де батьками записано батько: ОСОБА_2; мати: ОСОБА_3, запис № 1134 від 02 грудня 1963 року.

Відповідно до довідки № 1712, наданої 13 квітня 2007 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, на день смерті матері ОСОБА_3, яка померла 02 квітня 2007 року, проживав разом з нею за адресою: Харківська область, Харківський район,селище Пісочин, вулиця Олешки, 15 та здійснював за нею постійний догляд.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 516/2007 до майна ОСОБА_3, яка померла 02 квітня 2007 року: в шестимісячний строк з дня смерті ОСОБА_3, яка померла 02 квітня 2007 року до держнотконтори з заявами про прийняття спадщини звернулися сини померлої ОСОБА_1 та ОСОБА_10; останній в свою чергу прийняв спадщину згідно заповідального розпорядження померлої матері ОСОБА_3 на грошові вклади в філії Харківського відділення Ощадного банку № 5483/036 та відмовився від спадщини, яка неохоплена заповідальним розпорядженням; інші заяви по спадковій справі після смерті ОСОБА_3 до держнотконтори не надходили.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 369113, що видано 15 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_4 помер 14 вересня 2012 року, запис № 12163 від 15 вересня 2012 року.

11 листопада 2007 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на імя позивача, реєстр № 3-1987, відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавиці спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 3,4998 гектарів, розташовану на території Люботинської міської ради призначенням для ведення товарного чи сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до листа Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №1272/01-16 від 08 вересня 2011 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 15 за адресою: Харківська область, Харківський район, село Олешки, вулиця Староолешковська, після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 02 квітня 2007 року, постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, селище Пісочин, вулиця Староолешковська, 15, оскільки відсутній правовстановлювальний документ на імя ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями.

Також позивачем в якості доказів суду надано: копія паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру на імя позивача; технічний паспорт на житловий будинок № 15 за адресою: Харківська область, Харківський район, село Олешки, вулиця Староолешковська, 15, виготовлений Комунальним підприємством Харківське районне бюро технічної інвентаризації станом на 17 серпня 2015 року на імя позивача; копія спадкової справи № 516/2007 до майна ОСОБА_3, яка померла 02 квітня 2007 року; копії рішення Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів наданих сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини за ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтями 1269 та 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець який на час відкриття спадщини проживав постійно із спадкодавцем, вважається, що прийняв спадщину, якщо не подав заяву про відмову від спадщини, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Суд аналізуючи надані докази у їх сукупності приходить до висновку, що вимоги позивача піддягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач проживав разом із батьком та матірю на день смерті кожного, тому є таким, що прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_2, який помер 16 листопада 1999 року, і таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 02 квітня 2007 року, тому позивач почергово успадкував покладену за законом кожному з них частку в праві власності на спірний будинок - спочатку частку після смерті батька, потім частку після смерті матері.

Таким чином, позивач успадкував після смерті батьків спірний будинок в цілому, оскільки проживав з ними на день смерті та після смерті матері ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, тому суд визнає за ним право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 64,90 кв.м., житловою площею 62,40 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: прибудова літ. «А'-1» площею 15,80 кв.м., тамбур літ. «а» площею 6,5 кв.м., літня кухня літ. «Б» площею 24,40 кв.м., сарай літ. «В», площею 16,80 кв.м., погріб літ. «Г» площею 12,20 кв.м., баня літ. «Д» площею 5,5 кв.м., навіс літ. «Е» площею 20,0 кв.м., вбиральня літ. «Ж» площею 2,0 кв.м., хвіртка «№ 1» - 1,9 м, огорожа «№ 2» - 60,70 м, колодязь літ. «К» - 14 м.п., розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, село Олешки, вулиця Староолешковська, 15, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 16 листопада 1999 року та після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 02 квітня 2007 року, при цьому суд враховує, що відомості про інших спадкоємців суду не надані.

На підставі викладеного суд повністю задовольняє вимоги позивача.

Керуючись,ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 1217, 1218, 1220, 1261, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 529, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст. 60 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 повністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальною площею 64,90 кв.м., житловою площею 62,40 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: прибудова літ. «А-1», тамбур літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «Г», баня літ. «Д», навіс літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», хвіртка «№ 1», огорожа «№ 2», колодязь літ. «К», розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, село Олешки, вулиця Староолешковська, 15, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 16 листопада 1999 року та після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 02 квітня 2007 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду в апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.М. Пілюгіна