АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретаря: Костюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції в Чернівецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Старший державний виконавець ВДВС Кіцманського РУЮ в Чернівецькій області Мельничук С.М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на примусовому виконанні ВДВС Кіцманського РУЮ перебуває виконавче провадження № 39044228 від 26 липня 2013 року про стягнення боргу в розмірі 119769,64грн. з ОСОБА_1 Однак боржник ухиляється від виконання покладених на нього судом зобовязань, в добровільному порядку рішення суду не виконує, на виклики державного виконавця не зявляється, а тому просив подання задовольнити.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2014 року подання задоволено.

Встановлено боржнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянину України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до повного погашення заборгованості.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні подання.

№22ц-1527/2016 рік Головуючий у 1 інстанції: Мізюк В.М.

Категорія: 81 Доповідач: Височанська Н.К.

Посилався на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Суд першої інстанції в ухвалі не зазначив мотивів щодо ухилення боржника від виконання рішення та наміру виїхати за кордон.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від добровільного виконання рішення суду, а прийнятими державним виконавцем примусовими заходами на даний час позитивного результату виконання рішення не досягнуто.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішення, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов»язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України - до виконання зобов»язань за рішенням.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України. За поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби, судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов»язання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, що на примусовому виконанні відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 119769,64 грн.

26 липня 2013 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження та наданий боржнику строк для добровільного виконання рішення суду (а.с.3).

Матеріали виконавчого провадження містять декілька викликів боржника до державного виконавця (а.с.5, 6). Однак рекомендовані листи боржнику не вручені, оскільки за зазначеною адресою боржник не проживає (а.с.13,14). Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб за зареєстрованим місцем проживання вважається, що виклик вручений належним чином.

Відповідно до акту державного виконавця від 17 вересня 2014 року боржник від виконання рішення суду ухиляється, доступ до домоволодіння боржника для перевірки майнового стану відсутній, зі слів сусідів боржник виїжджає за кордон (а.с.4).

Згідно відповіді з УДАІ УМВС в Чернівецькій області від 04.04.2015 року за боржником зареєстрований транспортний засіб марки ВАЗ 2101, 1974 року випуску, номерний знак А4772ІС (а.с.10)

Постановою державного виконавця від 18 квітня 2014 року на зазначений вище транспортний засіб накладений арешт (а.с.11). Постановою державного виконавця від 28 квітня 2014 року транспортний засіб оголошено в розшук (а.с.12).

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 нерухомого майна не зареєстровано (а.с.9).

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення колегія суддів оцінює критично, оскільки про свої зобов»язання перед стягувачем ОСОБА_1 у вигляді боргу в сумі 109769,64 грн. був обізнаний та не вжив заходів щодо добровільного виконання рішення суду чи будь-яких дій щодо узгодження із стягувачем умов погашення боргу. Разом з тим, з акту державного виконавця вбачається, що боржник виїжджає за кордон.

Колегія суддів приймає до уваги те, що державним виконавцем було проведено ряд виконавчих дій у порядку ст. 11 та ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження» з часу відкриття виконавчого провадження до звернення державного виконавця до суду з поданням, зокрема направлено запити до відповідних установ та отримано інформації щодо наявного у боржника майна, накладено арешт на майно та оголошено його в розшук.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, тому тимчасове обмеження його виїзду за межі України є засобом впливу на боржника.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: