_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6235/15-ц
Провадження № 4-с/520/91/16
УХВАЛА

про відмову у задоволені скарги

22.12.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні рішення та дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

02.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправними та скасувати постанови, винесені головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження № 51548238 від 02.07.2016 року щодо примусового виконання постанови № 51115371 від 27.05.2016 року, виданої Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1020 гривень; постанову про відкриття виконавчого провадження № 51547949 від 02.07.2016 року щодо примусового виконання постанови № 51115449 від 27.05.2016 року, виданої Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ про стягнення з боржника ОСОБА_1 штраф у розмірі 340 гривень; постанову про відкриття виконавчого провадження № 51548215 від 02.07.2016 року щодо примусового виконання постанови № 51115371 від 06.06.2016 року, виданої Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 680 гривень; постанову про відкриття виконавчого провадження № 515547912 від 02.07.2016 року щодо примусового виконання постанови № 51115499 від 27.05.2016 року, виданої Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1020 гривень; постанову про відкриття виконавчого провадження № 51548267 від 01.07.2016 року щодо примусового виконання постанови № 51115371 від 27.05.2016 року, виданої Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340 гривень; постанову про відкриття виконавчого провадження № 51547881 від 02.07.2016 року щодо примусового виконання постанови № 51115499 від 06.06.2016 року, виданої Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 680 гривень; постанову № 51115371 від 27.05.2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1020 гривень; постанову № 51115499 від 27.05.2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340 гривень; постанову № 51115371 від 06.06.2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 680 гривень; постанову № 51115499 від 27.05.2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1020 гривень; постанову № 51115371 від 27.05.2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340 гривень; постанову № 51115499 від 06.06.2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 680 гривень.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що дії державного виконавця по винесенню вищезазначених постанов є неправомірними, незаконними, необґрунтованими та безпідставними, у звязку з чим на її думку, підлягають визнанню протиправними та скасуванню. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даною скаргою.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Скаржник ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи її представник, який брав участь у минулому судового засіданні, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про поважність неявки суду не надав.

Головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 Таптигалі огли заперечував проти задоволення даної скарги пояснивши, що ним було вжито всіх необхідних заходів для належного виконання рішення суду.

Інші сторони по справі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення державного виконавця, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

На підставі ч. 1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/6235/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про зобовязання не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням, зобовязання надати дублікат ключів від вхідних дверей квартири.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2016 року позов ОСОБА_3 було задоволено. Зобовязано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні житловим приміщенням - двокімнатною квартирою № 60, житловою площею 31,0 кв.м., у будинку № 47 по проспекту Маршала Жукова в м. Одесі. Зобовязано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 надати ОСОБА_3 ключі від вхідної двері квартири АДРЕСА_1.

18.04.2016 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи № 520/6235/15-ц про примусове виконання вищевказаного рішення суду в частині боржника ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 19, 20,25 Закону України «Про виконавче провадження», 10.05.2016 року головним державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 51115499 та № 51115371, за вищевказаними виконавчими листами. Копії зазначених постанов із супровідними листами в порядку, встановленому ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», направлено сторонам. Боржнику надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закону) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, у зв'язку з чим державним виконавцем було винесено: постанову № 51115499 від 27.05.2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1020 гривень; постанову № 51115371 від 27.05.2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340 гривень; постанову № 51115499 від 06.06.2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 680 гривень; постанову про відкриття виконавчого провадження № 51548238 від 02.07.2016 року щодо примусового виконання постанови № 51115371 від 27.05.2016 року, виданої Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1020 гривень; постанову про відкриття виконавчого провадження № 51547949 від 02.07.2016 року щодо примусового виконання постанови № 51115449 від 27.05.2016 року, виданої Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ про стягнення з боржника ОСОБА_1 штраф у розмірі 340 гривень; постанову про відкриття виконавчого провадження № 51548215 від 02.07.2016 року щодо примусового виконання постанови № 51115371 від 06.06.2016 року, виданої Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 680 гривень; постанову про відкриття виконавчого провадження № 515547912 від 02.07.2016 року щодо примусового виконання постанови № 51115499 від 27.05.2016 року, виданої Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1020 гривень; постанову про відкриття виконавчого провадження № 51548267 від 01.07.2016 року щодо примусового виконання постанови № 51115371 від 27.05.2016 року, виданої Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340 гривень; постанову про відкриття виконавчого провадження № 51547881 від 02.07.2016 року щодо примусового виконання постанови № 51115499 від 06.06.2016 року, виданої Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 680 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо виконати рішення суду без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає штраф на боржника у відповідності до ст.. 89 цього Закону та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований держвний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав

Згідно з ч. 2 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно частин 1,2 ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Слід враховувати той факт, що за правилами ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз'яснено в п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

За приписами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення даних норм закону, заявником не надано суду доказів того, що дії старшого виконавця суперечать чинному законодавству, а посилання, викладені в скарзі не може бути підставою для її задоволення, оскільки відповідно до матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем були виконані всі дії, які передбачені законом в межах його повноважень.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 14.06.2016 року ВП № 46671780 є обґрунтованою та правомірною, а від так скасуванню не підлягає.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що скарга ОСОБА_1 на неправомірні рішення та дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, є необґрунтованою та безпідставною, а від так задоволенню не підлягає.

Разом з тим суд зазначає, що судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України «Судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України». Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, є «обовязковість рішень суду»

Ч.1 ст.14 ЦПК України закріпила «Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами».

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 27, 384 ЦПК України, ст.ст. 26, 49, 53, 82 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні рішення та дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Куриленко О. М.