Апеляційний суд Кіровоградської області
№ 22-ц/781/308/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.02.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Чорнобривець О.С.

секретар Крисанова Ю.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання незаконним наказу, стягнення змінної винагороди (премії) та відшкодування моральної шкоди .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконним наказу про блокування змінної винагороди (премії), стягнення змінної винагороди та відшкодування моральної шкоди.

Зазначала, що вона працює в ПАТ КБ «ПриватБанк» з вересня 2007 року. Обіймає посаду заступника керівника напрямку Credit Colletction по юридичній роботі Кіровоградського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк». Наказом від 29 липня 2015 року «Про виплату змінної винагороди та підведення підсумків роботи Legal Collection за червень 2015 року» їй було заблоковано нараховану змінну винагороду (премію) в сумі 12 871,27 грн.. Підставою блокування виплати коштів стало зауваження в.о. директора Кіровоградського РУ про те, що з березня 2015 року відкликана надана їй довіреність на представництво інтересів банку, проводиться робота щодо витіснення ОСОБА_2. Раніше згідно звіту поліграфічного тестування від 12 лютого 2013 року було прийнято рішення про припинення з нею трудового договору. Відповідно до службової записки від 13 березня 2015 року «Про відзив виданих довіреностей на представлення інтересів Банку», Департаментом служби безпеки Кіровоградського РУ проводились заходи по її витісненню із системи Банку, довіреність на її ім'я мала б бути вилучена та передана в архів. Проте, не зважаючи на задачі службової записки, документ, який би засвідчував припинення з нею трудового договору та відзив виданої їй довіреності, не підписувався. В переліку довіреностей, що втратили чинність, розміщеному на офіційному інтернет - сайті Банку, довіреність від 11 липня 2014 року, видана на її ім'я, відсутня. Крім того відповідно до Звіту поліграфічного тестування від 12 лютого 2013 року нею на підставі подібної службової записки від 29 жовтня 2013 року вже передавався Банку оригінал довіреності від 20 листопада 2012 року, про що було складено акт від 04 листопада 2013 року, проте 11 липня 2014 року Банком знову було видано їй довіреність на представлення його інтересів. Вказані обставини свідчать про те, що нею належним чином протягом більше як двох років з моменту проходження поліграфічного тестування виконувалися покладені на неї трудові обов'язки, в тому числі і на представлення інтересів Банку в судах та відділах державних виконавчих служб Кіровоградської області. Вважає, що пунктом 8 наказу від 29 липня 2015 року «Про виплату змінної винагороди та підведення підсумків роботи Legal Collection за червень 2015 року» про блокування їй змінної винагороди, порушуються її трудові права. Просила суд визнати незаконним п.8 цього наказу, стягнути з Банку на її користь нараховану за червень 2015 року змінну винагороду (премію) в сумі 12 871 грн.27 коп. та стягнути на відшкодування моральної шкоди, завданої їй порушенням трудових прав - 10 000 грн. (а.с.1-3).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним п.8 наказу від 29 липня 2015 року «Про виплату змінної винагороди та підтвердження підсумків роботи за червень 2015 року» про блокування змінної винагороди заступника керівника напрямку Credit Collection по юридичній роботі Кіровоградського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 нараховану за червень 2015 року змінну винагороду (премію) в сумі 12 871 грн.27 коп. та на відшкодування моральної шкоди 700 грн. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 3654 грн. (а.с.132-137).

В апеляційній скарзі Банк просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову (а.с.142-145).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Банку підтримав доводи апеляційної скарги, а позивач заперечила проти них і просила рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 працює в ПАТ КБ «ПриватБанк» з 24 вересня 2007 року. З 03 вересня 2012 року згідно наказу № Э.KG-ПП-2012 від 31 серпня 2012 року працює на посаді заступника керівника напрямку Credit collection по юридичній роботі.

Посадові обов'язки заступника керівника вказаного напрямку передбачають, зокрема представництво інтересів Банку в судах загальної юрисдикції (особисте відпрацювання) та координацію роботи підлеглих працівників.

За наслідками поліграфічного тестування від 12 лютого 2013 року Банком було прийнято рішення про припинення трудового договору з ОСОБА_2.

Відповідно до Акту від 04 листопада 2013 року на підставі службової записки від 29 жовтня 2013 року про відклик довіреностей працівників Кіровоградського РУ, ОСОБА_2 передала оригінал довіреності № 4245-О від 20 листопада 2012 року на представництво інтересів Банку (а.с.17).

Проте, довіреністю № 2324-К-0 від 11 липня 2014 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» уповноважив ОСОБА_2 здійснювати від імені Банку представництво в усіх органах державної влади й управліннях, на підприємствах, установах усіх форм власності, а також перед фізичними особами в місцевих загальних та господарських судах, подавати, підписувати, пред'являти заяви, направляти запити, тощо. В довіреності зазначено, що вона видана без права передовіри іншим особам і є чинною до її скасування. Перелік довіреностей, що втратили чинність, розміщено на офіційному інтернет-сайті Банку (а.с.15)

Згідно службової записки від 13 березня 2015 року Департаментом СБ Кіровоградського РУ проводяться заходи щодо витіснення із системи Банку відносно заступника керівника напрямку Credit collection по юридичній роботі ОСОБА_2, з якою відповідно до звіту поліграфічного тестування від 12 лютого 2013 року прийнято рішення «Про припинення трудового договору». Запропоновано створити розпорядження на відзив довіреностей, виданих на ім'я заступника керівника напрямку ОСОБА_2 у строк 10 днів після затвердження, а також вилучити у ОСОБА_2 у строк 15 днів після затвердження розпорядження, раніше видані їй довіреності на представництво інтересів Банку для передачі в архів (а.с.13).

Розпорядженням від 13 березня 2015 року відізвано довіреність № 2324-К-О від 11 липня 2014 року, видану на ім'я ОСОБА_2 (а.с.14).

Відповідно до акту від 02 квітня 2015 року, на пропозицію керівництва Кіровоградського РУ надати оригінал довіреності № 2324-К-О від 11 липня 2014 року, ОСОБА_2 відмовилась без надання пояснень (а.с.87).

За результатами роботи за червень 2015 року відповідачем було нараховано позивачу, як працівнику 22-ї групи преміювання за позитивні рішення як виконавцю за період з 01 червня 2015 року по 30 червня 2015 року - змінну винагороду в сумі 10 900 грн. та за позитивні рішення як координатора - змінну винагороду (премію) в сумі 1971 грн.27 коп., всього 12 871 грн.27 коп., що підтверджується бонусами по наказу 15 6831340, бонусною відомістю (а.с.9, 106-107).

Пунктом 8 наказу від 29 липня 2015 року № PR|2-2015-6831340 «Про виплату змінної винагороди та підтвердження підсумків роботи Legal collection червень 2015 року» змінна винагорода позивачу була заблокована (а.с.5-8).

Підставою для блокування (невиплати) змінної винагороди позивачу зазначена та обставина, що з березня 2015 року відізвана довіреність та проводиться робота по витісненню ОСОБА_2 (а.с.11).

Відповідно до ч.4 та ч.7 ст.43 Конституції України кожен має право, зокрема на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно положень ст.1 Закону України «Про оплату праці» та ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Як пояснили сторони в судовому засіданні, колективний договір в Банку не укладався.

З 01 грудня 2010 року в Банку затверджено і діє Положення про управління мотивацією працівників ПриватБанку (а.с.55-62).

Розділом 5 вказаного Положення передбачено, що в Банку застосовуються погодинна та відрядна оплата праці. Погодинна оплата здійснюється пропорційно відпрацьованому часу, а відрядна - пропорційно обсягу виконаних робіт.

Згідно п.5.2. Положення, компенсаційний пакет працівника банку складається з постійної частини, змінної частини і соціального пакету.

Мета змінної частини компенсаційного пакету полягає у оплаті праці співробітників банку у відповідності до ефективності їх роботи та досягнення поставлених цілей.

Змінна частина компенсаційного пакету складається з основної змінної винагороди, винагороди за розміщення банківських продуктів (кросс-селінг), надбавки (персональні, адаптивні, надбавки за ефективність тощо), доплати, одноразові виплати за досягнення видатних результатів у роботі (п.7.2 Положення).

Пунктом 7.2.6 Положення передбачено, що основна змінна винагорода розраховується і виплачується відповідно до ефективності роботи співробітника і досягнення ним поставлених цілей за звітний період.

Ефективність працівника оцінюється на основі діючих у банку методик. Підставою для виплати всіх видів змінної винагороди є рішення керівника співробітника. Розмір змінної винагороди може бути знижений внаслідок низької оцінки ефективності працівника керівником або порушення працівником діючих стандартів, політик, процедур.

Також наказом № PR-2015-6557422 від 20 березня 2015 року «Про актуалізацію показників ЄСП, побудови рейтингів і системи мотивації співробітників в Credit Collection ПриватБанку (України)» було актуалізовано Положення про систему стимулювання співробітників напряму Credit Collection ПриватБанку (Україна) (22-а група преміювання), до якої входить позивач (а.с.63-74).

Відповідно до п.1.7. вказаного Положення дохід заступника керівника напрямку Credit Collection по юридичній роботі складається з : 1) постійної (фіксованої) частини - установлений оклад чи категорія в залежності від посади; 2) змінна частина - змінна винагорода за особисте відпрацювання і за координацію, оплата якої здійснюється тільки по закріпленим за підлеглими спеціалістами активами в ПК СУСД.

У разі самостійного відпрацювання проблемних активів заступником керівника напрямку Credit Collection по юридичній роботі, тарифікується відповідно до принципів стимулювання спеціалістів. Преміальна відомість може корегуватись керівником напрямку Credit Collection.

Заперечуючи проти позовних вимог позивача про визнання п.8 наказу про блокування виплати змінної винагороди незаконним та стягнення змінної винагороди, відповідач посилався як на підставу для блокування виплати премії на те, що позивач не мала правових підстав для здійснення представництва в судах від імені Банку, оскільки видана їй довіреність від 11 липня 2014 року була скасована, про що їй було відомо, а також на передбачене пунктом 1.7 Положення про систему стимулювання працівників 22-ї групи преміювання право корегування преміальної відомості.

Вказані доводи відповідача є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Відповідно до ст.246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (ч.3 ст.244 ЦК України).

Строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії (ч.1 ст.247 ЦК України).

Згідно п.2 ч.1 ст.248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі, зокрема, скасування довіреності особою, яка її видала.

У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність (ч.3 ст.248 ЦК України).

Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність(ч.1,ч.2 ст.249 ЦК).

В судовому засіданні апеляційної інстанції сторони підтвердили, що оригінал довіреності від 11 липня 2014 року до цього часу знаходиться у позивача.

Позивач пояснила, що підставою для відізвання довіреності було рішення про припинення трудових відносин з нею. Проте трудові відносини тривають, відізвання довіреності позбавляє її можливості виконувати у повній мірі трудові обов'язки, суттєво змінює умови праці, оскільки особисте відпрацювання в судах з позитивними результатами роботи є підставою для виплати змінної винагороди у більшому розмірі, ніж при здійсненні роботи координатора.

Відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надано достовірних доказів того, коли саме на інтернет-сайті Банку було розміщено інформацію для третіх осіб про відкликання довіреності від 11 липня 2014 року, виданої на ім'я ОСОБА_2.

Третя особа має впевнитись у належних повноваженнях представника лише за єдиним документом - довіреністю.

Разом з тим, позивач надала роздруківку з інтернет-сайту Банку про те, що інформація про відкликання її довіреності розміщена на сайті 24 вересня 2015 року (а.с.76 ).

Представником Банку не заперечується та обставина, що ОСОБА_2, незважаючи на скасування довіреності від 11 липня 2014 року, продовжувала виконувати свої посадові обов'язки, здійснювала представництво Банку в судах.

Угода, укладена особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою (ч.3ст. 249 ЦК України).

Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення.

З пояснень позивача та представника відповідача, наданих в судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що результати роботи, виконаної позивачем у червні 2015 року, Банком прийняті. Банк не звертався з вимогами про визнання недійсними рішень судів, ухвалених на користь Банку, у справах в яких на його думку без належних повноважень представником Банку виступала позивач.

Вказані обставини свідчать про те, що Банк прийняттям позитивних результатів роботи позивача за червень 2015 року (вчинення конклюдентних дій), схвалив вчинені нею дії на користь Банку.

Згідно роз'яснень у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Методичними рекомендаціями щодо організації матеріального стимулювання праці працівників підприємств і організацій, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 січня 2003 року № 23 передбачено, що перелік порушень, за які розмір премії працівникам можна зменшити або позбавити їх премії зовсім, і розмір такого зниження визначає підприємство. Підстави для зниження розмірів чи позбавлення премій мають бути занесені до Положення про преміювання.

Перелік порушень, за які розмір премії працівника може бути зменшено або позбавлено повністю чи частково, визначається підприємством, установою чи організацією та регулююється локально Положенням про преміювання (п.19.9).

Можливість зменшення розміру премії або цілковитого її позбавлення, за яких обставин і на який проміжок часу встановлюється умовами преміювання, передбаченими Положенням про преміювання.

Якщо колективним договором, положенням про преміювання не передбачено тих чи інших підстав для зниження розмірів чи позбавлення премій, то роботодавець або уповноважений ним орган не має права знижувати розмір чи позбавляти працівника премії у разі виконання ним показників і умов преміювання.

Пункт 1.7 Положення про систему стимулювання працівників, на яке посилається відповідач, не передбачає в яких конкретно випадках і за яких умов, працівник - може бути позбавлений змінної винагороди (премії) або зменшено її розмір.

Відповідно до п.7.2.6.6 Положення про управління мотивацією працівників ПриватБанку передбачено, що якщо працівник показав у звітному періоді незадовільні результати роботи, основна змінна винагорода йому не виплачується.

Бонусами по наказу 15 6831340 підтверджується, що змінна винагорода ОСОБА_2 за червень 2015 року була нарахована за позитивні результати роботи.

Вказані обставини свідчать про те, що ні Положенням про управління мотивацією працівників ПриватБанку, ні Положенням про систему ситмулювання співробітників напрямку Credit Collection (22-а група преміювання) не передбачено таку підставу для позбавлення працівника премії, як відізвання раніше виданої йому довіреності або виконання роботи без повноважень або з перевищенням наданих повноважень.

Крім того, як свідчать матеріали справи, змінна винагорода нарахована позивачці не тільки за особисте відпрацювання в судах, але й за координацію роботи підлеглих, яке здійснюється відповідно до її посадових обов'язків, незалежно від наявності чи відсутності у неї довіреності.

Наявність правових підстав для позбавлення позивача цієї частини премії, відповідачем не доведена.

Положення про преміювання як складова частина оплати праці, що діє на підприємстві, в установі, організації, повинно відповідати всім вимогам нормативних актів, і, в першу чергу, мати ознаку формальної визначеності, тобто давати можливість працівнику у відповідних випадках отримувати відповідь на питання про наявність або відсутність у нього права на премію і про розмір такої премії.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного і обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання п.8 наказу про блокування змінної винагороди (премії) позивачу за червень 2015 року незаконним та стягнення змінної винагороди на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, рішення щодо цих позовних вимог ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України в цій частині рішення суду залишається без змін.

Позивач також просила стягнути на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням її трудових прав, 10 000 грн..

Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 ) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплата належних йому грошових сум тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 2371 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-23 цс 12.

Суд першої інстанції правильно встановив, що невиплатою позивачці змінної винагороди (премії), порушено її трудові права - право на оплату праці, передбачене ст.94,97 КЗпП України, що завдало їй моральної шкоди.

З урахуванням того, що у зв'язку з недоотриманням премії, позивач, яка має на утриманні троє дітей, з яких двоє неповнолітні, вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, суд першої інстанції, виходячи із засад розумності і справедливості обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 700 грн..

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують. Суд ухвалив рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів на відшкодування моральної шкоди з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України рішення суду в цій частині залишається без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно визначив розмір судового збору, що підлягає до стягнення з відповідача, є обгрунтованими.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно положень ч.3 ст.88 ЦПК України, якою врегульовано порядок розподілу судових витрат між сторонами, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивача звільнено від сплати судового збору п/п1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» .

Як вбачається з позовної заяви вимоги позивача складаються з двох вимог немайнового характеру - визнання незаконним наказу, відшкодування моральної шкоди та вимоги майнового характеру - стягнення змінної винагороди (премії).

Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами та доповненнями від 25 вересня 2015 року) визначено, що в разі об'єднання в позовній заяві двох або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на перше січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Позовну заяву подано позивачем до суду 05 серпня 2015 року. (а.с.1).

Відповідно до п.п.1,2 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні позовів майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.).

Розмір мінімальної заробітної плати станом на перше січня 2015 року встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» у розмірі 1 218 грн.

Тому з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 730 грн. 80 коп. (243,60 грн. з вимог матеріального характеру - змінна винагорода (премія) + з вимог немайнового характеру: з визнання наказу незаконним - 246 грн.60 коп. та + 243 грн.60 коп. з вимог про відшкодування моральної шкоди).

Невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права при визначенні розміру судового збору, відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду в цій частині.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.3 ч.1 ст.307, ст.ст.309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 грудня 2015 року в частині розподілу судових витрат, змінити.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 730 грн.80 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

О.С.Чорнобривець