Справа № 463/4887/14 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/1977/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів Ніткевича А.В., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.,

З участю представника позивача ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 29 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до приватного підприємства «Нива - В.Ш.», ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, третіх осіб: Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про визнання недійсним кредитного та іпотечного договору, визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, акту державного виконавця, свідоцтва про придбання майна; та за позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третьої особи: ОСОБА_5 про встановлення належного виконання зобов»язання за договором поруки, а самого договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання в цілому недійсним кредитного договору від 24.06.2008 року №0016/08/6.10ZNv та іпотечного договору від 24.06.2008 року відмовлено за спливом позовної давності.

В задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 23.01.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №190; визнання прилюдних торгів 24.10.2012 року щодо продажу лоту №5: трикімнатної квартири загальною площею 66,7 м.кв., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, недійсними та такими, що проведені з порушенням вимог закону; визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів №1412316-5, затвердженого 24.10.2012 року; визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 07.11.2012 року трикімнатної квартири, загальною площею 66,7м.кв.,що знаходиться за адресою: м.Львів, вул..Пасічна,104/84, затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Цабаком В.Я.22.08.2014 року; визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів-квартири№84 в будинку №104 по вул. Пасічна у м. Львові, які відбулися 24.10.2012 року на підставі складеного та затвердженого акту державного виконавця про проведені торги від 07.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за №2715 із скасуванням державної реєстрації права власності на підставі нього відмовлено за безпідставністю.

В задоволенні позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_8 відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_5

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Стверджує, що суд дійшов хибного висновку про пропуск позивачем строку позовної давності у спорі про визнання недійсним кредитного договору, оскільки про своє порушене право позивач довідався у жовтні 2015 року. Крім цього, такий висновок суду суперечить п.7 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» де зазначено, що виконання чи невиконання зобов»язання сторонами, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків. Крім цього, відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов»язаннями з вищеначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Щодо відмови у задоволенні позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню то судом не враховано того, що суми до стягнення заявлені у вимозі відрізнялися від сум заявлених у заяві, а стягнення пені взагалі нічим не обгрунтовано та не підтверджено. Суд не звернув увагу на постанову КМУ№1172 від 29.06.1999 року на яку посилався позивач у позові, якою передбачено, що для вчинення виконавчого напису, крім надання оригіналу нотаріально посвідченої угоди, стягувач повинен подати документи, що підтверджують безпірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов»язань. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен мати виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків, на які перераховувалися гроші боржником за виконання основного зобов»язання, а відтак покликання суду на факт безспірності заявлених сум, не може братись до уваги. Крім цього, суд не взяв до уваги, що банком не було виконано вимог ст.24,27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а саме не зарестровано в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження та не надіслано боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов»язання. Відмовляючи в задоволенні позову про визнання прилюдних торгів недійсними, суд дійшов висновку про те, що дії державного виконавця з приводу оцінки, підготовки та проведення прилюдних торгів з реалізації майна були визнані законними, а відтак підстав для визнання їх недійсними немає. Враховуючи вказані обставини, немає підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним протоколу, акту державного виконавця, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та скасування державної реєстрації, оскільти ці вимоги є похідними від вимоги про визнання прилюдних торгів недійсними. На думку апелянта, такий висновок суду є помилковим, оскільки організатором прилюдних торгів був порушений порядок та строк публікації про пороведення прилюдних торгів у друкованих засобах, крім цього, не було дотримано вимог щодо інформації, яка повинна міститись в інформаційному повідомленні. Вважає, що дані доводи дають підстави для скасування рішення, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Відповідачі по справі в судове засідання не з»явилися хоч належним чином повідомлені про день і час слухання справи, а тому відповідно до статті 305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що між АКБ «Форум» ( надалі ПАТ «Банк «Форум») та ОСОБА_5 було укладено Кредитний договір № 0016/08/6.10- ZNv від 24.06.2008 року (а.с.180-181). Відповідно до умов Кредитного договору банк надав позичальнику кредит для споживчих потреб в сумі 40 000,00 доларів США строком до 22.06.2018 року зі сплатою 13,5 % річних.

Для забезпечення виконання позичальником кредитних зобов»язань між Банком та позичальником ОСОБА_5 було укладено Іпотечний договір від 24.06.2008 року ( а.с.170-172 том 2), а також договори поруки від 24.06.2008 року, укладені між АКБ «Форум» та ОСОБА_8 ( а.с. 175 т.2 ) та ОСОБА_9 ( а.с. 173 т.2).

Суд першої інстанції, досліджуючи обставини по суті щодо визнання недійсним Кредитного та Іпотечного договорів зазначив, що укладаючи 24.06.2008 року Кредитний та Іпотечний договори, позивач був ознайомлений з його умовами, проставив свої підписи на кожній із сторінок Кредитного та Іпотечного договорів, їх визнав та погодився на зазначених умовах на отримання кредиту в сумі 40 000 (сорок тисяч) доларів США під 13,5 відсотка річних. ( а.с. 17-23). Зазначені умови кредитного договору позивач ОСОБА_5 певний час виконував, не ставив питання про визнання їх недійними. Суд, дослідивши зазначені обставини, прийшов до висновку, що позов у цій частині позовних вимог не підлягає до задоволення, а тому повинен був відмовити позивачу по суті, а не за пропуском строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відтак, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині позовних вимог підлягає до скасування із постановленням рішення про відмову у задоволенні позову на підставі ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса ЛМНО ОСОБА_6 від 23.01.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 190 , колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.

Суд першої інстанції дав оцінку діям банку з приводу вручення вимоги боржнику та врахував, що останній не відреагував на вимогу, не оспорив її .

Судом взято до уваги правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 20.05.2015 року у цивільній справі №6-158 цс15 за наслідками розгляду заяви про неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, який відповідно до приписів ст.360-7 ЦПК України має обов»язково враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 268 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Перелік документів які подаються для вчинення виконавчого напису нотаріусами для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами міститься у пункті 1 постанови КМУ від 29 червня 1999року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» та які були перевірені судом при розгляді справи. З цього приводу Верховний суд вказав, що встановивши у справі, яка переглядається, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у позові, а та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору.

Враховуючи досліджені та перевірені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки виконавчий напис скеровувався для відома позивачу за адресою місця реєстрації і ця адреса зазначена у Кредитному та Іпотечному договорах, відтак безпідставними є позовні вимоги позивача в частині визнання недійсним виконавчого напису від 23.01.2009 року.

Позивач ОСОБА_5 не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визнання недійсними та такими, що проведені з порушенням Закону прилюдні торги, що відбулися 24.10.2012 року щодо продажу лоту №5: трикімнатної квартири загальною площею 66,7 м. кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2; визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів № 1412316-5, затвердженого 24.10.2012 року; визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 07.11.2012 року; визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів із скасуванням державної реєстрації права власності на підставі нього.

Судом першої інстанції належно встановлено, що після передачі на виконання виконавчого напису від 23.01.2009 року, вчиненого приватним нотаріусом ОСОБА_6, державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.0.2011 року ( а.с. 180-181 т.1) та розпочато виконавчі дії з примусового виконання виконавчого документу у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» шляхом реалізації предмета іпотеки».

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 вказаного Кодексу. Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». При цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положення.

Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством Правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо; сам порядок проведення прилюдних торгів; правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів..

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що державним виконавцем порушено ст.43 Закону України «Про іпотеку» щодо встановлення початкової ціни іпотеки. Однак, в пункті 1.4 Іпотечного договору від 24 червня 2008 року ( а.с.11 т.2) зазначено, що заставна вартість предмета Іпотеки є договірною і погоджується сторонами в розмірі 219 496.00 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині повідомлення про прилюдні торги у друкованих засобах «Високий замок», «Львівська пошта» та «За вільну Україну плюс» як такі, що не є місцевими спростовується самим позивачем, що такі визнані офіційними, загальнодержавною сферою розповсюдження. Окрім цього, газета «Львівська пошта» та «Високий замок « є газетами місцевими.

Щодо інших доводів апеляційної скарги в частині порушення окремих пунктів Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів, колегія суддів вважає, що такі не спростовують висновків суду.

Згідно Висновків Верховного Суду України у постановах від 17 грудня 2014 року №143цс14 , від 18 листопада 2015 року № 6-1884 цс15 та від 13 квітня 2016 року № 6-2988цс15, які є обов»язковими відповідно до статті 360-7 ЦПК України для всіх судів України, зазначено, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції детально проаналізував кожну із норм права, що стосується проведення прилюдних торгів та співставив її із діями державного виконавця та ПП «Нива-ВШ» щодо проведення прилюдних торгів. Як у суді першої інстанції так у апеляційній скарзі не зазначено, як вплинули на думку позивача, наведені ним порушення на результат прилюдних торгів та які саме права та законні інтереси позивача порушено через повідомлення не у місцевій, на його думку, пресі про проведення прилюдних торгів та через неповну інформацію, яку можна було доотримати у організатора торгів.

Рішення суду у зазначеній частині позовних вимог колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права та не підлягає скасуванню.

Щодо інших доводів апеляційної скарги такі не спростовують висновків суду.

Відповідно до статті 308 ч.2 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України,- колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 29 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_5 за спливом строку позовної давності про визнання в цілому кредитного договору від 24 червня 2008 року №0016/08/6.10ZNv та іпотечного договору від 24 червня 2008 року недійсним скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позовних вимогах ОСОБА_5 про визнання кредитного договору від 24 червня 2008 року №0016/08/6.10ZNv та іпотечного договору від 24 червня 2008 року недійсним відмовити за безпідставністю.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді А. В. Ніткевич

ОСОБА_11