Ухвала

іменем україни

01 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Руденко Вікторія Аркадіївна, ОСОБА_8, про визнання будинку із надвірними спорудами об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на будинок та земельну ділянку у порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом та з урахуванням уточнень позовних вимог просила визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_9: автомобіль «Mitsubishi Pajero», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; квартиру АДРЕСА_1; будинок по АДРЕСА_2; визнати за нею право власності на Ѕ частини автомобіля «Mitsubishi Pajero», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; визнати за нею право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на Ѕ частини будинку із надвірними будівлями по АДРЕСА_2, як за дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_9; визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_9, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/8 частини автомобіля «Mitsubishi Pajero», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_9, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/8 частини квартири АДРЕСА_1; визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_9, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/8 частини будинку із надвірними будівлями по АДРЕСА_2; визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_9, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/4 частини земельної ділянки площею 0,1500 га із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку; та площею 0,0900 га із цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_2.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано автомобіль «Mitsubishi Pajero», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, квартиру АДРЕСА_1 та будинок по АДРЕСА_2 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_9

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини автомобіля «Mitsubishi Pajero», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, як за дружиною померлого ОСОБА_9

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини будинку по АДРЕСА_2, що складається із житлового будинку літ. «А», як за дружиною померлого ОСОБА_9

Визнано за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за законом на Ѕ частини квартири № АДРЕСА_1, як за дружиною померлого ОСОБА_9

Визнано за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за законом на 1/8 частини автомобіля «Mitsubishi Pajero», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за законом на 1/8 частини квартири № АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за законом на 1/8 частини будинку по АДРЕСА_2, що складається із житлового будинку літ. «А».

Визнано за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за законом на ј частини земельної ділянки площею 0,1500 га із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку; та площею 0,0900 га - із цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_2.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року скасовано в частині визнання будинку по АДРЕСА_2 об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання за ОСОБА_3 права власності на Ѕ частини вказаного будинку як за дружиною померлого ОСОБА_9 та визнання за нею права власності на 1/8 частини будинку у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_9 та в частині солідарного стягнення суми судового збору.

У задоволенні вимог про визнання будинку по АДРЕСА_2 об'єктом спільної сумісної власності подружжя відмовлено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ј частини будинку по АДРЕСА_2, що складається із житлового будинку літ. «А» (А-1Ж, А-2Ж), загальною площею 268,1 кв. м, житловою площею 106,5 кв. м, а також господарських споруд: ганок, ганок, козирок, ПД - підвал, Б - гараж, В - сарай, Г - літня кухня, Д - яма, № 1 - ворота, № 2 - огорожа в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_10, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що з 22 лютого 2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_9 перебували у зареєстровано шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на: житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_1; автомобіль «Mitsubishi Pajero», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, які належали останньому на праві власності.

Спадкоємцями першої черги є ОСОБА_4 (мати померлого), ОСОБА_5 (донька померлого), ОСОБА_6 (син померлого) та ОСОБА_3 (дружина померлого).

Згідно зі спадковою справою № 41/2013 після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Руденко В.А., до приватного нотаріуса у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_3 (дружина померлого), ОСОБА_5 (донька померлого) та ОСОБА_6 (син померлого). Мати померлого - ОСОБА_4 подала заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого сина на корить його доньки - ОСОБА_5

Відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 червня 2014 року та від 08 вересня 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_11, яка діяла в інтересах ОСОБА_6, було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на майно померлого, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно.

Також встановлено, що автомобіль «Mitsubishi Pajero», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та квартира АДРЕСА_1 були придбані під час перебування позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_9 у шлюбі. Будинок та земельна ділянка, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2, були придбані ОСОБА_9 до реєстрації шлюбу із позивачкою ОСОБА_3 Після реєстрації шлюбу подружжя добудовувало будинок по АДРЕСА_2.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будинок по АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_3 на підставі ст. 62 СК України, оскільки за час шлюбу вказаний будинок істотно збільшився у своїй вартості внаслідок грошових затрат позивачки ОСОБА_3

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання будинку по АДРЕСА_2 об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання за ОСОБА_3 права власності на Ѕ частини вказаного будинку як за дружиною померлого ОСОБА_9 та визнання за нею права власності на 1/8 частини будинку у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_9 та відмовляючи у задоволенні вимог про визнання будинку по АДРЕСА_2 об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 листопада 2015 року в частині було залишено без змін та за ОСОБА_5 було визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і за ОСОБА_6 було визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини спірного житлового будинку після смерті їх батька ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, за ОСОБА_3 повинно бути визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини спірного будинку.

Такі висновки ґрунтуються на фактичних обставинах, установлених судом, на доказах, поданих сторонами, які судом належним чином оцінені і відповідають вимогам закону, який правильно застосовано.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У силу ст. ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Руденко В.А., ОСОБА_8, про визнання права власності в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу РуденкоВ.А., ОСОБА_8, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6, ОСОБА_3 третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Руденко В.А., про визнання добросовісним набувачем, визнано за ОСОБА_5 право власності 1/4 частини автомобіля «Mitsubishi Pajero», 2007 року випуску, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_5 право власності 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/8 частини автомобіля «Mitsubishi Pajero», 2007 року випуску, та на 1/8 частини квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2014 року скасовано частково та визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, на 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,24 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, на 1/4 частини земельної ділянки, загальною площею 0,24 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 листопада 2015 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 та зустрічних вимог ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру та автомобіль скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін

Після нового розгляду в апеляційній інстанції ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2014 року в частині визнання за ОСОБА_5 права власності 1/4 частини автомобіля «Mitsubishi Pajero», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1; визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/8 частини автомобіля «Mitsubishi Pajero», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, права власності на 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, був придбаний ОСОБА_9 до реєстрації шлюбу із позивачем ОСОБА_3 Після реєстрації шлюбу подружжя добудовувало вказаний будинок.

Частиною 1 статті 62 СК України передбачено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Для застосування передбачених нормою ст. 62 СК України правил збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна) і суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягають з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта.

Разом із тим позивачкою не було надано суду належних доказів того, що за рахунок її грошових та трудових затрат вартість спірного будинку збільшилась істотно.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимог про визнання будинку по АДРЕСА_2 об'єктом спільної сумісної власності подружжя та правильно визнав за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини спірного будинку.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

В.А.Нагорняк