Провадження № 2/537/553/2016
Справа № 537/2129/16-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.06.2016 року м. Кременчук
Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І. при секретарі Яворській А.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою відповідно до якої просив суд винести рішення яким усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті її батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.
Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла його мати ОСОБА_4. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складалася з усього належного їй рухомого та нерухомого майна, зокрема із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а також земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,1000 га, яка визначена для обслуговування вищевказаного будинку.
Заповіту на випадок своєї смерті мати не залишила. Її спадкоємцями за законом першої черги, які належним чином прийняли спадщину у рівних частках, стали він та його батько (її чоловік) ОСОБА_3 І хоча спадщину вони прийняли, однак відповідні свідоцтва про право на спадщину не отримали.
Його батько тяжко хворів та помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з усього належного йому рухомого та нерухомого майна, зокрема із вищевказаної частки у нерухомому майні, яку він успадкував після своєї дружини, а також із житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2, та приватизованої земельної ділянки площею 0,0482 га, яка призначена для обслуговування вищевказаного будинку.
На випадок своєї смерті його батько залишив заповіт від 19 грудня 2013 року згідно якого усе своє майно він заповів йому. Він належним чином прийняв спадщину після смерті свого батька, подавши заяву у встановлений законом строк до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори. Коли шестимісячний строк, який встановлений для прийняття спадщини добігав до кінця, для отримання консультації щодо пакету необхідних документів для отримання свідоцтва про спадщину він звернувся до державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори. Також він поцікавився у нотаріуса, чи є ще спадкоємці, які подали заяви про прийняття спадщини після його батька. На його заяву нотаріус повідомила, що у матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті його батька, окрім його заяви мається також і заява його сестри ОСОБА_2, яка вже тривалий час проживає у м.Мурманську. Також нотаріус пояснив, що, незважаючи на те, що його батько залишив заповіт на його ім'я, його сестра, згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України, має право на обов'язкову частку у спадщині як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця.
Оскільки його сестра ОСОБА_2 за життя батька, який перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, батьку жодної допомоги не надавала, не турбувалась про стан його здоров'я, була байдужа до батька у особливо найскрутніший для нього період життя, а також після смерті останнього матеріальної допомоги на поховання не надавала, то вважає, поведінку його сестри негідною як дитини, чиї батьки потребують допомоги, або елементарної турботи, а тому остання не заслуговує спадкувати після смерті батька та повинна бути усунена від спадкування за законом.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, що зазначені в позові та суду пояснив, що його рідна сестра ОСОБА_2 народилася у м.Кременчук та до 1996 року тут і проживала. В 1996 року остання вийшла заміж за громадянина Російської Федерації та переїхала на постійне місце проживання до м.Мурманськ. З того часу остання приїжджала в Україну два чи три рази, останній раз у 2009 році, при цьому це вона зробила на прохання батьків, які їй за власні кошти придбавали квитки з Росії в Україну та у зворотному напрямку. У 2013 році йому до Португалії, де він працює, зателефонував батько та повідомив, що у нього значно погіршився стан здоров»я та він не може доглядати матір, яка, в свою чергу, також тяжко хворіла, потребувала стороннього догляду та фактично була «лежачою». Він відражу є приїхав в Україну де пробув близько одного місяця та привів до ладу будинок, обладнав його комунікаціями та за браком коштів знову виїхав на роботу до Португалії. В кінці жовтня 2013 року батко знову йому зателефонував та повідомив, що у нього погіршився стан здоров»я. Він приїхав до України та батька поклали до лікарні де йому ампутували праву ногу. Протягом перебування батька у лікарні він за ним доглядав, а також доглядав за матір»ю. В грудні 2013 року батьку ампутували ліву ногу. Він телефонував відповідачці та просив приїхати чи надати грошову допомогу, на що та повідомила, що не має такої можливості. До батьків остання не телефонувала, станом їх здоров»я не цікавилась, хоч у батька був мобільний телефон і сестрі номер був відомий. Коли батько лежав у лікарні та йому ампутували другу ногу, то батько, в його присутності, телефонував сестрі та та запитала у батька, як у нього справи та чи він вже «бігає». Батько, у якого було ампутовано обидві ноги, на це її питання відповів нецензурною лайкою та вона перервала розмову. Після цього сестра жодного разу не телефонувала, здоров»ям батьків не цікавилася та на їхні дзвінки не відповідала. Про смерть батька та матері їй було відомо, однак вона на похорони не приїжджала та ніякої допомоги на поховання не надавала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, письмові заперечення проти позову чи заява про визнання позову до суду не надходили.
Представник третьої особи - Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори до судового засідання не з»явився, надіслав до суду заяву, відповідно до якої просив справу розглядати без участі нотаріуса та винести рішення на розсуд суду.
Суд, вислухавши думку позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача та представника третьої особи та ухвалити по справі заочне рішення.
Вислухавши пояснення позивача, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що померлого ОСОБА_3 він знав десь з 2011 року, останній був його сусідом. В жовтні 2013 року він зайшов до ОСОБА_3 по сусідським справам, той йому повідомив, що дуже болить нога. Розповів, що телефонував сину і той приїде через п'ять - шість днів. До дочки він не додзвонився. П'ять днів він доглядав за ОСОБА_3, поки не приїхав його син ОСОБА_1. Після приїзду позивача, ОСОБА_3 поклали в лікарню, де йому відрізали ногу. Потім пізніше відрізали і іншу. На той час мати позивача ще була жива, однак вона була у «лежачому» стані та вже не впізнавала людей. Сестру позивача він ніколи не бачив та про її існування йому відомо лише зі слів померлого ОСОБА_3. Коли він запитував ОСОБА_3 про дочку, то той засмучувався. Після лікарні ОСОБА_3 доглядав його син ОСОБА_10 та ОСОБА_7. Чи надавала матеріальну допомогу померлому ОСОБА_3 його дочка йому не відомо. На похорон матері та батька вона не приїжджала. Батька та матір хоронив ОСОБА_10.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що сім»ю позивача вона знає десь з 2013 року, сестру позивача ніколи не бачила. Батько і мати позивача були фактично «лежачі». За батьками доглядав позивач. Коли вона запитувала у ОСОБА_3 чи є в нього дочка, він відповідав, що не має. Він був дуже на неї ображений, за те, що вона не телефонувала та не приїжджала. Вона навіть не знає на якому кладовищі поховані її батьки. Все лікування батьків оплачував позивач. Як їй відомо, сестра будь якої допомоги батькам не надавала. Відповідач по справі знала, що батьки хворіють, їй про це повідомляли через соціальні мережі та сам ОСОБА_3 їй телефонував та повідомляв про свій стан.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що сім»ю ОСОБА_3 знає з 80 років. З померлим ОСОБА_3 вони почали тісно спілкуватися 2000 року, оскільки разом займалися бджолярством. Син ОСОБА_3 кожного року до його дня народження та дня народження матері присилав гроші. Дочку ОСОБА_3 він ніколи не бачив. Коли в 2013 році захворів ОСОБА_3 то до нього прилетів син. Всі матеріалі витрати на лікування та по догляду за батьками ніс позивач по справі. ОСОБА_3 йому повідомляв, що дочка йому не телефонує та не цікавиться його справами. Чи допомагала відповідач батькам матеріально, йому достовірно не відомо.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона працює медичною сестрою в хірургічному відділенні Другої міської лікарні м. Кременчука. В 2013 році ОСОБА_3 поступив до них у відділення на ампутацію ноги. У нього була гангрена спочатку лівої, а потім через деякий час вже і правої ноги. В їх відділені йому ампутували дві ноги. ОСОБА_10 за ним доглядав. Купляв йому ліки по списку, який йому давала медсестра. Потім через деякий час в терапевтичне відділення Другої міської лікарні м. Кременчука поступила його матір. ОСОБА_10 доглядав за обома батьками. Крім позивача по справі до лікарні більш ніхто не приходив. Квитанції по оплаті ліків видавались ОСОБА_10 і він їх оплачував.
Позивач ОСОБА_1 являється сином ОСОБА_4 та ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2, яке видане повторно 27.09.2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, яке видане 16 серпня 2014 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції в Полтавській області.
Після її смерті відкрилась спадщина, що складається, зокрема, із житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 0,1000 га.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4, що видане Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 05 жовтня 2015 року.
Після його смерті відкрилась спадщина, що складається, зокрема, із житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки по АДРЕСА_2, загальною площею 0,0482 га.
Відповідно до заповіту при свідках від 12.12.2013 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідович М.В. та зареєстрований в реєстрі за №2516, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті все своє майно, що належатиме йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів ОСОБА_1.
Як вбачається з листа Другої Кременчуцької держаної нотаріальної контори за вих..№417/02-14 від 30.03.2016 року, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, заведено спадкову справу №43/2016. Спадкоємцями, які у встановлені законодавством строки подали заяви про прийняття спадщини, є син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована в АДРЕСА_3.
Статтею 1241 ЦК України передбачено, що повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).
Виходячи з вимог ст.1241 ЦК України та встановлених судом обставини справи, ОСОБА_2, як повнолітня непрацездатна дитина ОСОБА_3, має право на обов'язкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті ОСОБА_3.
Згідно ст..202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Відповідно до ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.
За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.
Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.
Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.
Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Як встановлено судом та це вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 мав ряд хронічних захворювань, з приводу яких останній неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні 2-ї міської лікарні м. Кременчука, зокрема з 04.11.2013 року по 29.11.2013 року, з 19.12.2013 року по 10.01.2014 року, з 10.01.2014 року по 22.01.2014 року, що підтверджується виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) №3951, №4538, № 85 та 06.11.2013 року останньому проведено ампутацію правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини стегна, а 24.12.2013 року проведено ампутацію лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини стегна.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №205082, ОСОБА_3 встановлено «Б» першу групу інвалідності з ураженням опорно - рухового апарату з 20.05.2014 року та безстроково і рекомендовано постійний сторонній догляд.
Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що фактично з листопада 2013 року ОСОБА_1 через похилий вік, тяжкі хвороби та каліцтво перебував у безпорадному стані, оскільки внаслідок цих хвороб та каліцтва, не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував постійного стороннього догляду, допомоги та піклування.
Відповідно до ст..ст. 10, 11 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з вимогами ст. ст. 57-59 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів.
Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідач до судового засідання не з»явилась, будь - яких доказів на спростування викладених у позові обставин не надала та не надала доказів, що б свідчили про відсутність у неї можливості надавати допомогу її батьку ОСОБА_3 чи про відсутність у неї обов»язку надавати таку допомогу.
Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що, як встановлено судом, ОСОБА_2 ухилилась від надання допомоги своєму батькові ОСОБА_3, який через тяжку хворобу та каліцтво був у безпорадному стані, що, відповідно до ст.1224 ЦК України, є підставою для усунення спадкоємця від права на спадкування за законом, то суд приходить до висновку, що позов є законним та обгрунтованим та підлягає задоволенню.
Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, ст..ст.1224, 1241 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом - задовольнити.
Усунути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 від права на спадкування за законом, після смерті її батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: