Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3390/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Левка Т.Ю.,

при секретарі Роман К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради, третя особа приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Виноградівської міської ради, третя особа приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що 21.12.2011 року між позивачем ОСОБА_1 та Виноградівською міською радою було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, зареєстрований в реєстрі за №3230 приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 На даний час позивач являється законним власником земельної ділянки загальною площею 0.1239 га відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером -00-005- 0097 від 20.02.2012 року. На земельній ділянці знаходиться збудований позивачем «Магазин сантехніки та побутової техніки», що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САС №821248 від 03.05.2012 року. На прилеглій земельній ділянці, яка знаходиться поруч з Магазином сантехніки та побутової техніки, яку позивач привів до належного порядку, вклавши власні значні кошти (вирубав чагарники, підвіз 100 вантажних машин ґрунту та 50 вантажних машин гравію та щебеню), у 2014 році позивач самочинно збудував складські приміщення загальною площею 266,9 м. кв. та 1523,7 кв. м. Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав та інтересів суміжних співвласників земельних ділянок та інтересів територіальної громади міста.

Після завершення будівництва 17.11.2016 року позивачем був виготовлений Технічний паспорт.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 для проведення реєстрації права власності на складські будівлі.

17.11.2016 року за №221/02-31 приватним нотаріусом ОСОБА_2 позивачу було надано відмову у звязку з відсутністю Декларації про готовність обєктів до експлуатації та рекомендацію звернутись для вирішення питання до суду.

Відповідно до технічного огляду конструкцій складських приміщень розташованих в м. Виноградів, вул.. Комунальна б/н, 17.11.2016 складеного експертом з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_4 кваліфікаційний сертифікат серія АЄ № 004229 від 26.04.2016, складеного за результатами проведеного візуального обстеження складських приміщень, встановлено їх відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації.

Законодавством України передбачено два порядки прийняття до експлуатації об»єктів нерухомості: прийняття до експлуатації закінчених будівництвом обєктів, що будувались відповідно до затвердженого проекту, прийняття до експлуатації закінчених будівництвом обєктів, що споруджувались без затвердженого проекту та дозволу.

Через відсутність чіткого механізму реалізації положень порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів нерухомості, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт позивач позбавлений права оформити право власності на самочинно збудоване майно в адміністративному порядку.

Крім того, як зазначено в пункті 9 Прикінцевих положень Закону № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011року визначено спрощений порядок прийняття до експлуатації збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них тощо, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт і заяви про прийняття яких подаються до 31 грудня 2012 року.

Таким чимом, позивач не може узаконити самочинне будівництво у вище зазначений спосіб, оскільки дія вказаних нормативних актів поширюється на об'єкти самочинного будівництва збудовані до 2009 року.

Враховуючи неможливість оформити право власності на самочинно збудоване майно в адміністративному порядку, а також відсутності встановлених ст. 376 ЦК України обставин, що унеможливлюють визнання права власності на самочинне будівництво, позивач просить суд визнати за ним право власності в цілому на складські будівлі «Б» та будівля «В», загальною площею 1790,6 м. кв., що розташовані за адресою м. Виноградів, вул. Комунальна б/н, Виноградівського району Закарпатської області.

Позивач ОСОБА_1, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання не з"явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач представник Виноградівської міської ради, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання не з"явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання також не зявилася, проте надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову не заперечує.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві.

В судовому засіданні встановлено, що 21.12.2011 року між позивачем ОСОБА_1 та Виноградівською міською радою, було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, зареєстрований в реєстрі за №3230 приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_3

На даний час позивач ОСОБА_1 являється законним власником земельної ділянки загальною площею 0.1239 га відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером -00-005-0097 від 20.02.2012 року.

На земельній ділянці знаходиться збудований позивачем «Магазин сантехніки та побутової техніки», що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САС №821248 від 03.05.2012 року.

У 2014 році на прилеглій земельній ділянці, яка знаходиться поруч з Магазином сантехніки та побутової техніки, яку позивач привів до належного порядку, вклавши власні значні кошти (вирубав чагарники, підвіз 100 вантажних машин ґрунту та 50 вантажних машин гравію та щебеню), він збудував складські приміщення загальною площею 266,9 м. кв. та 1523,7 кв. м.

Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав та інтересів суміжних співвласників земельних ділянок та інтересів територіальної громади міста.

Після завершення будівництва 17.11.2016 року позивачем був виготовлений Технічний паспорт.

Відповідно до технічного огляду конструкцій складських приміщень розташованих в м. Виноградів, вул.. Комунальна б/н, 17.11.2016 складеного експертом з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_4 кваліфікаційний сертифікат серія АЄ № 004229 від 26.04.2016, складеного за результатами проведеного візуального обстеження складських приміщень, встановлено їх відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації.

Згідно довідки виданої ФОП ОСОБА_5 за №14/16 від 17.11.2016, складські будівлі літера «Б» та «В» за адресою м. Виноградів, вул.. Комунальна б/н, Виноградівського району, будівництвом завершені, та вартість станом на листопад 2016 складає 2929946, 0 гривень (два мільйони девятсот двадцять девять тисяч девятсот сорок шість гривень):

Будівля складу літери «Б» 334 923, 0 грн. (триста тридцять чотири тисячі девятсот двадцять три гривні);

Будівля складу літери «В» - 2 595 023. 0 грн. (два мільйони пятсот девяносто пять тисяч двадцять три гривні).

16.11.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_2 для проведення реєстрації права власності на складські будівлі.

Листом приватного нотаріуса ОСОБА_2 від 17.11.2016 року за №221/02-31 позивачу було надано відмову у звязку з відсутністю Декларації про готовність обєктів до експлуатації та рекомендацію звернутись для вирішення питання до суду.

Відповідно до ст. 41 ч.2 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування. Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

В свою чергу ст. 376 ЦК України, врегульовані питання щодо самочинного будівництва. Так, відповідно до змісту ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно, вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети, або без відповідно документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.2 ст.376 ЦК).

За приписами частини п»ятої цієї ж статті, визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Вказана правова норма поширюється на осіб, які є власниками або ж користувачами земельних ділянок, за умови, що це не порушує права інших осіб, і створений обєкт нерухомості є самочинним будівництвом.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Законодавством України передбачено два порядки прийняття до експлуатації об»єктів нерухомості: прийняття до експлуатації закінчених будівництвом обєктів, що будувались відповідно до затвердженого проекту, прийняття до експлуатації закінчених будівництвом обєктів, що споруджувались без затвердженого проекту та дозволу.

Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівельних споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, і затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва житлово-комунального господарства 24.06.2011 року № 91, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11.07.2011 року за № 830/19568, на даний час втратив чинність, а іншого аналогічного порядку не було прийнято.

Через відсутність чіткого механізму реалізації положень порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів нерухомості, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт позивач позбавлений права оформити право власності на самочинно збудоване майно в адміністративному порядку.

Крім того, як зазначено в пункті 9 Прикінцевих положень Закону № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011року визначено спрощений порядок прийняття до експлуатації збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них тощо, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт і заяви про прийняття яких подаються до 31 грудня 2012 року.

Таким чимом, позивач не може узаконити самочинне будівництво у вище зазначений спосіб, оскільки дія вказаних нормативних актів поширюється на об'єкти самочинного будівництва збудовані до 2009 року.

Цивільний кодекс України встановлює можливість визнання права власності за певних умов, при цьому не містить додаткових умов, які повязані безпосередньо з процедурою здійснення будівельних робіт. Відповідно формальні порушення процедури не можуть впливати та визначати можливість або неможливість визнання права власності, оскільки це прямо не передбачено законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (законного користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Із ст. 376 ЦК України вбачається, що для застосування ч. 5 ст. 376 ЦК України, суд повинен встановити наявність права власності чи користування на земельну ділянку особи, що просить визнати права власності, відсутність наявності порушень будівельно-технічних, санітарних норм при здійсненні самочинного будівництва, відсутність порушення прав інших осіб. Оскільки позивач є законним користувачем земельної ділянки, а його право користування земельною ділянкою не оспорюється, то в цій частині умови передбачені ст. 376 ЦК України виконані.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому власник, здійснюючи свої права, зобов'язаний не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян, юридичних і держави.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи неможливість оформити право власності на самочинно збудоване майно в адміністративному порядку, а також відсутності встановлених ст. 376 ЦК України обставин, що унеможливлюють визнання права власності на самочинне будівництво, суд прийшов до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на самочинно збудовані складські будівлі, що розташовані за адресою м. Виноградів, вул. Комунальна, б/н, Виноградівського району

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 61, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.16, 376 ЦК України, ст. ст.41, 124 Конституції України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, мешканцем м. Виноградів, вул. Комунальна, 20 «В» та зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в цілому на складські будівлі «Б» та будівля «В», загальною площею 1790,6 м. кв., що розташовані за адресою м. Виноградів, вул. Комунальна б/н, Виноградівського району Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_6