УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Кафідової О.В.,Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до державної податкової інспекції в Київському районі м. Одеси про визнання права власності в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2005 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельні ділянки розташовані в АДРЕСА_1, площею 0,06 га, та ділянку АДРЕСА_2 на території кооперативу «Связист», площею 0,05 га.

Позов мотивовано тим, що після смерті чоловіка позивача - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина на дві земельні ділянки, які належали останньому на підставі державних актів. У встановлений законом строк ОСОБА_4 не зверталась до нотаріальної контори з проханням про видачу свідоцтва на право спадкування. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину, просила визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 липня 2005 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку розташовану в АДРЕСА_1, площею 0,06 га, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 на території кооперативу «Связист», площею 0,05 га, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року рішення районного суду скасовано. У задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Представник позивача, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв'язку із чим, обґрунтовано скасував рішення місцевого суду та вирішив спір по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Одеської міськради від 17 квітня 2001 року ОСОБА_6 надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,06 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. 01 вересня 2001 року ОСОБА_6 отримав державний акт на право постійного користування землею за вказаною адресою. Згідно державного акту на право постійного користування землею від 21 листопада 1996 року ОСОБА_6 була виділена земельна ділянка площею 0,05 га на території с. Кароліно-Бугаз для ведення садівництва на підставі рішення Кароліно-Бугазької сільради народних депутатів Овідіопольського району Одеської області № 07 від 29 січня 1993 року.

Зазначені земельні ділянки не увійшли у спадкову масу, оскільки на час смерті чоловіка позивача - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, останній не мав право власності на вказані земельні ділянки, а лише право користування ними.

Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний суд вірно виходив з того, що в матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, згідно довідки державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, виданої 18 серпня 2015 року, після смерті ОСОБА_6, відкрита спадкова справа, спадкоємцями є дружина померлого ОСОБА_4 та донька ОСОБА_8

Суд апеляційної інстанції відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що в даному випадку, було вирішено питання про права та обов'язки доньки померлого - ОСОБА_8, яка до участі у справі не була залучена, що призвело до неправильного встановлення обставин справи, тому суд, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
О.В. Кафідова
І.М. Фаловська