Справа № 740/2070/16-ц
Провадження № 2/740/713/16
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.,

секретаря Філоненко О.В.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника позивача Дмитренка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить позбавити її батька ОСОБА_5 батьківських прав відносно неї. В позові зазначила, що 11 травня 2001 року був зареєстрований шлюб її батьків, вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в 2003 року між її батьками шлюб був розірваний. З моменту розлучення і по цей час батько бачив її лише кілька разів. За весь час окремого проживання відповідач жодного разу не реалізував свого батьківського права на спілкування з нею, побачення, не цікавився її здоров'ям, навчанням, що свідчить про байдуже ставлення до неї як його дитини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 пояснила, що причиною звернення її з позовом є та обставина, що вона не знала свого біологічного батька до того часу поки мати не звернулась до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. У 2015 році перед судом вона вперше побачила свого батька і під час судового засідання вдруге. Більше він в її житті не з'являвся. З цієї причини мати та вітчим, який загинув під час АТО, опікувалися її вихованням, навчанням, матеріальним забезпеченням. Коли вона потребувала медичної допомоги у жовтні 2015 року батько відмовився її надати. Він їй жодного разу не телефонував, не вітав із святами, не цікавився її життям. Навіть після судового засідання в серпні 2015 року, жодного разу з нею не спілкувався і батьківських прав не виконував. Вважає що в її житті відповідача як батька ніколи не було, тому просила задовольнити позов, оскільки це її власний вибір.

Законний представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов просила задовольнити з тих підстав, що відповідач ніколи не приймав участі у вихованні своєї доньки, позивачки по справі. Він має борг по сплаті аліментів у розмірі понад 16 тисяч гривень. Після рішення суду, яким було відмовлено у позбавлені його батьківських прав, і зобов'язано змінити ставлення до дитини, вона зверталась по допомогу до відповідача, так як донька потребувала оперативного втручання, однак останній навіть відмовився отримувати на «Новій пошті» медичні висновки щодо стану здоров'я доньки, пояснивши в телефонні розмові що він не переймається її проблемами. Рішення Апеляційного суду він не виконує, свого ставлення до доньки не змінив, а заперечував у відмістку що вона не відмовилась від стягнення аліментів на дитину.

Представник позивача адвокат Дмитренко О.М. позов підтримав з підстав викладених у ньому.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Броварської міської ради в судове засідання не з'явився надіславши заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, суд розглянув справу в його відсутність з винесенням заочного рішення.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача, врахувавши думку третьої особи, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Копією свідоцтва про народження ОСОБА_2, підтверджується, що її батьком є ОСОБА_5 (а.с.6)

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 18.09.2003 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано 18.09.2003 року (а.с. 7).

Відповідно до розрахунку Ніжинського міськрайонного відділу ДВС ОСОБА_5 має заборгованість по аліментах на утримання позивача в розмірі 16 278 гривень (а.с. 17).

Висновком № 1-18/1373 від 29.12.2015 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради, надання якого затверджено рішенням Броварського міськвиконкому від 29.12.2015 р. № 798, з урахуванням акту обстеження умов проживання від 20.01.2016 року №19, складеного завідувачем сектору у справах дітей служби у справах дітей та сім'ї підтверджується, що ОСОБА_2 проживає разом з матір'ю у однокімнатній квартирі АДРЕСА_1. Для дитини переобладнана окрема кімната. У кімнаті є ліжко, шафа, стіл, необхідні речі. Для проживання та розвитку дитини створені належні умови (а.с. 9-12). Висновком зокрема встановлено, що батько ОСОБА_7 - ОСОБА_5 протягом навчання дитини в школі життям доньки не цікавився, з педагогами не спілкувався. В ході бесіди з психологом ОСОБА_2 розповіла, її найбільше ображає той факт, що батько ніколи не хотів спілкуватися з нею, не цікавився її життям. ОСОБА_7 має свідоме та обґрунтоване рішення щодо свого наміру позбавити батька батьківських прав відносно неї, ОСОБА_2 вважає батька чужою людиною.

На засіданнях комісії з питань захисту прав дитини двічі розглядались питання щодо надання висновку до суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 по відношенню до його неповнолітньої доньки ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 на засідання не з'явився.

З огляду на вищевикладене орган опіки та піклування Броварської міської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_2

Відповідно до характеристики, наданої директором та класним керівником, ОСОБА_2 у 2012-2013 роках навчалась у Броварському НВК, а з вересня 2013 року - у Броварській загально-освітній школі №2. Вихованням дитини займалася мати ОСОБА_3 та вітчим ОСОБА_8 (загинув у зоні АТО). Вони постійно були присутні на батьківських зборах та позакласних заходах. Батько дитини, ОСОБА_5, у школі жодного разу не був, не приймав участі у навчанні та вихованні дитини (а.с. 14-15). Характеристикою від 04 листопада 2015 року підтверджуєтьс, що ОСОБА_5 в школі не з'являється, участі у вихованні дитини не бере (а.с. 13).

Відповідно до протоколу бесіди з ОСОБА_2 від 01.12.2015 року, з моменту останньої бесіді 09 квітня 2015 року в її стосунках з батьком нічого не змінилося, вона має намір самостійно звернутися до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав. Головний спеціаліст служби у справах дітей зазначає, що у ОСОБА_2 помітні сильні негативні емоції по відношенню до батька, вона ображається на нього за його байдужість до її здоров'я, життя, зазначає, що вони абсолютно чужі люди (а.с. 16).

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його участі у вихованні дитини ОСОБА_2

ОСОБА_5 не відвідував і не відвідує батьківські збори у навчальних закладах, де навчається його донька, він тривалий час не спілкується з донькою, має борг зі сплати аліментів. Ці обставини є елементами протиправного невиконання відповідачем, передбачених ст. 150 СК України, обов'язків щодо виховання та розвитку доньки, де зазначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» орієнтує суди нижчих ланок на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у зв'язку з чим суд у виняткових випадках при доведеності винної поведінки батьків з урахування її характеру, особи батьків, а також інших конкретних обставин може відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків (п. 18). Що й було зроблено Апеляційним судом Чернігівської області в рішенні від 07 серпня 2015 року.

Як встановлено судом ОСОБА_5 не виконав приписів рішення апеляційного суду ставлення до виховання доньки ОСОБА_2 та до виконання відносно неї інших батьківських обов'язків не змінив.

Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як встановлено судом відповідач не прагне нормалізувати стосунки з донькою. Їх спілкування не було відновлено, не зважаючи на обов'язок відповідача покладений на нього рішенням суду.

На засідання комісії з питань захисту прав дитини, як і на судові засідання ОСОБА_5 не з'являється.

Донька відповідача ОСОБА_2 особисто подавши позов до суду, висловила думку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неї, що в силу ст. 171 СК України обов'язково має бути враховано при вирішенні справи.

По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_2 буде суперечити її інтересам.

На думку суду поведінка відповідача є такою, що свідчить про ухилення від виконання ним обов'язку по вихованню неповнолітньої доньки, який не цікавиться дочкою, не займається вихованням, утриманням. Такий акт свідомої поведінки ОСОБА_5 розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов'язок по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_2

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як викладені в ньому доводи знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, яка в якості підстави для позбавлення відповідача батьківських прав передбачає ухилення матері та батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, наявність чого суд встановив в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню, а тому слід позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України врахувавши, що позивач була звільнена від сплати судового збору ухвалою суду від 01.06.2016 року, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 150, 157, п.2 ч.1 164, 171 Сімейного кодексу України, ст.ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_5 позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням копію заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заяву відповідача про перегляд заочного рішення може бути подано Ніжинському міськрайонному суду протягом десяти днів з дня отримання рішення.

Після заочного перегляду рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду В.Г. Пантелієнко