Справа № 461/8269/16-ц
Провадження № 4-с/461/107/16
УХВАЛА

іменем України

20.12.2016 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

представника заявника ОСОБА_2,

заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_4, за участю заінтересованої особи заступника начальника Яворівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3, Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання дій неправомірними, скасування постанови та скасування актів

в с т а н о в и в:

14.12.2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій заступника начальника Яворівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 51621954 від 05.09.2016 року. Свої вимоги ОСОБА_4 мотивував, крім іншого тим, що в матеріалах провадження відсутній оригінал заяви стягувача від 16.06.2016 року, дана заява не підписана стягувачем. Виконавчий документ не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та скасований судом апеляційної інстанції.

Заінтересована особа ОСОБА_3 подав клопотання про закриття провадження у справі, зокрема зазначив, що скарги на дії державного виконавця в процесі виконання виконавчих документів, що видані не у порядку цивільного судочинства, не можуть бути розглянуті в порядку ст. 383 ЦПК України, а підлягають розгляду в порядку позовного провадження адміністративного судочинства.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 заперечив проти вищевказаного клопотання та зазначив, що може закреслити покликання на ЦПК України та керувався КАС України.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 12.04.2016 року у справі № 461/955/16-п ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 483 МК України, на нього накладене стягнення у виді штрафу в сумі 44398,12 грн. та конфіскації вилученого товару. Вирішене питання судового збору (а.с.6-7).

На підставі заяви заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_5 від 16.06.2016 року (а.с.5) та вищезазначеної постанови суду заступником начальника Яворівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області була винесена постанова від 11.07.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51621954 (а.с.10).

Постановою заступника начальника цього ж відділу ДВС від 05.09.2016 року виконавче провадження з примусового виконання постанови № 461/955/16-п від 12.04.2016 року закінчене у зв'язку з фактичним повним виконанням (а.с.10 зв.б.).

Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

У відповідності до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з положеннями ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Виконавче провадження відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» визначається як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) і є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Якщо виконавче провадження було відкрито на виконання судових рішень при розгляді кримінальних, господарських, адміністративних справ чи рішень інших органів (посадових осіб), суд повинен вирішити питання щодо можливості розмежування цивільної, кримінальної, господарської чи адміністративної юрисдикції при розгляді справ.

Застосування процесуальних норм по аналогії при здійсненні судочинства не допускається.

Положення розділу VІІ ЦПК України«Судовий контроль за виконанням судових рішень», в тому числі положення ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, передбачають вирішення судами в порядку цивільної юрисдикції процесуальних питань пов'язаних з правомірністю дій та рішень органів та посадових осіб, які законом наділені повноваженнями щодо примусового виконання судових рішень.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства (ст. 1 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, чи бездіяльності таких осіб.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи ї посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13, юрисдикційність розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС залежить від спеціалізації суду, який ухвалив рішення, що підлягає примусовому виконанню органами ДВС. У порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС підлягають розгляду, якщо підлягає виконанню рішення суду загальної юрисдикції, ухвалене відповідно до ЦПК України. Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законодавством не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З урахуванням зазначеного, вирішення питань, пов'язаних з виконанням постанови у справі про адміністративне правопорушення в порядку цивільного судочинства не допускається.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщосправа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання заінтересованої особи представника Яворівського районного відділу ДВС та закритипровадження по цивільній справі за скаргою ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 205-206, 208-210, 383 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання представника заінтересованої особи задоволити.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_4, за участю заінтересованої особи заступника начальника Яворівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3, Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання дій неправомірними, скасування постанови та скасування актів закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі через Галицький районний суд м. Львова апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Зубачик Н.Б.