Категорія 53Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Жданкіна В.В., Марчук В.С.

при секретарі Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2016 року про закриття провадження у відповідній частині позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Київського національного торгово-економічного університету в особі Вінницького торгово-економічного інституту про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, індексації, компенсації та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та, враховуючи уточнені ним вимоги, просив стягнути на його користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати 12965 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати 19 200 грн., індексацію 1 047 грн. 28 коп., компенсацію …, моральну шкоду 50 000 грн.

На підставі ст. 205 ЦПК України ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2016 року закрито провадження у даній справі за позовними вимогами ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за вимушений прогул у листопаді 2011 року та правильності нарахування і виплати заробітку у період з жовтня 2011 року по 1 грудня 2011 року.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_2, фактично посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду в суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись наведеною правовою нормою та закриваючи провадження у вказаній частині позовних вимог, суд виходив із того, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у 2011 році були предметом дослідження при розгляді цивільної справи № 2-2762/11/0206 (рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 грудня 2011 року), а правильність нарахування та виплати заробітку в період із жовтня 2011 року по 1 грудня 2011 року були предметом дослідження по цивільній справі № 127/2284/15-ц (рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 7 травня 2015 року).

Однак, із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки дана ухвала не мотивована та постановлена з порушенням норм процесуального законодавства.

У п. 33 постанови Пленуму № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Верховний Суд України розяснив, що закриття провадження у справі має бути належно вмотивовано в ухвалах, постановлених з цього приводу.

У справі № 6-79 цс15 Верховним Судом України викладено правовий висновок, який колегія суддів приймає до уваги відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, про те, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України провадження у цивільний справі може бути закрито з підстав наявності рішення в іншій справі, що набрало законної сили, у разі, коли в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог, суд не зясував факт тотожності сторін, підстав та предмету позову, що призвело до неправильного застосування наведеної норми права. Крім того, в матеріалах справи навіть відсутні належним чином завірені копії рішень, на які посилався суд першої інстанції.

Враховуючи, що порушення судом норм процесуального права призвели до неправильного вирішення питання про закриття провадження у справі у вказаній частині позовних вимог, тому дане судове рішення залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, з направленням вказаної цивільної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2016 року скасувати, вказану цивільну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.В. Жданкін

ОСОБА_3