Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2179/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайсюк О. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

22.11.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого: Гайсюка О.В.

суддів: Голованя А.М., Карпенка О.Л.

за участю секретаря: Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Олександрійської міської ради Кіровоградської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

ОСОБА_2 зазначила, що 30.06.1996 року помер її чоловік ОСОБА_4.

18.04.1961 року ОСОБА_4 за рішенням виконкому Олександрійської міської ради № 347 була виділена під будівництво земельна ділянка по вул. Коцюбинського, 14 в м. Олександрія, де був збудований жилий будинок та господарські будівлі.

На час відкриття спадщини вона проживала із спадкодавцем та прийняла спадщину.

Інших спадкоємців не було, окрім сина ОСОБА_5, який помер 24.01.2016 року, а тому співвідповідачем є його син ОСОБА_3.

Правовстановлюючі документи на зазначений будинок відсутні, оскільки право власності на будинок в БТІ не зареєстроване.

Державною міською нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою від 21.11.2015року.

З технічного паспорту виготовленого Олександрійським БМТІ від 23.10.2015 року вбачається, що будинок збудовано в 1965 році, а пізніше господарські будівлі.

На час завершення будівництва будинку законодавством не передбачалося введення його в експлуатацію, а тому право власності на будинок вважається набутим з часу завершення його будівництва.

Посилаючись на це, позивач ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на цей будинок та будівлі.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 05.03.2016р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та задовольнити її позов, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримала.

Відповідач Олександрійська міська рада та ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

ОСОБА_6 погоджується з доводами апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18.08.1956 року між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб (а.с.3).

Рішенням виконкому Олександрійської міської ради від 18.04.1961 року №347 ОСОБА_4 надано під забудову земельну ділянку, яка розташована по вул. Коцюбинського, 14 в м. Олександрія (а.с.13).

ОСОБА_4Л помер 30.06.1996 року.

З технічного паспорту виготовленого Олександрійским міжміським БТІ вбачається, що будинок № 14 по вул. Коцюбинського в м. Олександрії був збудований у вересні 1965 року (а.с.19-20).

Позивач ОСОБА_2 після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 прийняла спадщину оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном (ст.549 ЦК 1963 року), адже на момент смерті проживала в будинку, що належав спадкодавцю, що підтверджується штампом у паспорті (зареєстрована в будинку з 1967 року) (а.с.6 зворот) та домовою книгою (а.с.23-25).

Суд першої інстанції в рішенні правильно зазначив, що в 1965 році питання набуття права власності на жилий будинок регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26.08.1948р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» та ОСОБА_7 міністрів СРСР від 26.08.1948р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26.08.1948р.«Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Суд при цьому дійшов правильного висновку про те, що відповідно до цих Указу і ОСОБА_7 підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих законодавчих актів. А тому в технічному паспорті на спірний будинок у графі «Документи, що підтверджують право власності» правильно зазначено рішення виконкому № 347.

Але, відмовляючи у задоволенні вимог про визнання права власності на спірний будинок, суд помилково послався на Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка передбачала прийняття будинку в експлуатацію. При цьому суд не звернув увагу на те, що будинок № 14 по вул. Коцюбинського в м. Олександрії збудований ще в 1965 році, коли вимог законодавства щодо прийняття будинку в експлуатацію державною комісією не було.

Оскільки ОСОБА_2 не має можливості через нотаріальну контору оформити свої спадкові права (а.с.26), інші спадкоємці погоджуються з її правами на будинок, то ОСОБА_2 вибрала правильний спосіб захисту свого права на будинок шляхом визнання цього права (ст.16 ЦК).

Наведене свідчить про те, що підсумковий висновок суду не відповідає обставинам справи, рішення судом ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 зодовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на жилий будинок (літ. А) площею 54,4 кв.м., сіни (літ. «а») площею 15,0 кв.м., тамбур (літ. «а-1») площею 2,8 кв.м., погріб (літ. «Б») площею 8,7 кв.м., літня кухня (літ. «В») площею 25,0 кв.м., прибудова (літ. «в») площею 4,0 кв.м., сарай (літ. «Г») площею 10,6 кв.м., вбиральня (літ.«Д») площею 1,7 кв.м., сарай (літ. «З») площею 3,6 кв.м., колодязь (літ. «Е»), замощення (літ.«І»), які розташовані на земельній ділянці в м. Олександрія Кіровоградської області вулиця Коцюбинського, 14.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: