Справа №487/8555/15-ц 17.06.2016 17.06.2016 17.06.2016
Справа 487/8555/15-ц Суддя першої інстанції - Біцюк А.В.
Провадження № 22ц-784/1320/16 Суддя-доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Крамаренко Т.В.,

суддів - Буренкової К.О., Бондаренко Т.З.,

із секретарем судового засідання - Шагай О.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та і інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 за участю третіх осіб - Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Управління державної міграційної служби в Миколаївській області, Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про зняття із реєстрації місця проживання.

Позивач зазначав, що 29 квітня 2010 року між ним та ОСОБА_6 був зареєстрований шлюб у відділі РАЦС м. Черкаси, який розірвано у 2013 році. У 2010 році за його згоди відповідачка була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, де він є основним наймачем. Після розірвання шлюбу відповідачка обіцяла добровільно знятися з реєстрації у вказаній квартирі. Між тим, відповідачка добровільно з реєстрації в зазначеній квартирі не знялася, а 3 липня 2015 року зареєструвала там же свою доньку - ОСОБА_5.

Посилаючись на те, що відповідачка та її дитина у вказаній квартирі не проживали, комунальні платежі не сплачуються, остаточно уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд, скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2016 року до участі у справі в якості третіх осіб залучено - Миколаївську міську раду та Виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2010 року, який 10 вересня 2013 року розірвано (а.с.4, 7).

ОСОБА_2 є основним наймачем квартири АДРЕСА_2 де зареєстрований з квітня 2009 року. Зазначена кватира неприватизована.

У вказаній квартирі з 9 грудня 2010 року зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_6, крім того у квартирі з 3 липня 2015 року зареєстрована донька колишньої дружини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Відповідачка у спірній квартирі була зареєстрована за згодою позивача, про що свідчить його заява від 18 листопада 2010 року (а.с.85).

Згідно наданих позивачем актів та довідки ЖЕК №3, відповідачка та ї донька ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_3 не проживають (а.с. 11-12, 84).

За положеннями ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як на підставу задоволення своїх вимог - зняття відповідачки та її доньки з реєстрації з місця проживання, позивач посилається на непроживання відповідачки у спірній квартирі, відсутність в ній особистих речей останніх.

Між тим, питання реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання врегульовано Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі-Закон) та Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджених наказом МВС України від 22 листопада 2012 року №1077 (далі-Порядок).

Відповідно до положень вказаного Закону та Порядку, реєстрація місця проживання та перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) державної міграційної служби України в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (автономної республіки Крим) значення. Крім того визначено вичерпний перелік підстав для зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, серед яких зокрема, судове рішення: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, виключно на органи реєстрації покладено функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб. При відмові особи знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе на підставі рішення суду.

Між тим, вимог щодо визнання відповідачки та її доньки такими, що втратили право користування житловим приміщенням позовна заява не містить.

Крім того, вимоги щодо зняття з реєстрації заявлені до ОСОБА_4, а не до Управління державної міграційної служби в Миколаївській області, яке у справі виступає в якості третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Отже, виходячи зі змісту статей 11 та 33 ЦПК України суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог і не може самостійно, без клопотання позивача замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, висловленою в Постанові № 6-204цс14 від 21 січня 2015 року.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом необґрунтовано відмовлено у застосуванні ст. 71-72 ЖК України, на увагу не заслуговують.

Так, із змісту позовних вимог вбачається, що позивач посилається на те, що в спірній квартирі позивачка з донькою не проживають, а постійним місцем їх проживання є квартира АДРЕСА_4, що унеможливлюють зробити висновок щодо правової підстави визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням ст. 71-72 ЖК України, або ст. 107 ЖК України.

Посилання суду на норми закону, що регулюють право власності є зайвими, оскільки квартира є неприватизованою та на праві власності позивачу не належить, однак це не вплинуло на правильність висновків суду.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому в силу ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: