Справа № 658/2614/16-ц
(провадження № 2/658/1109/16)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді Батовріної І.Г.

За участю секретаря Завізьон С.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні залі суду м.Каховки Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ у справах дітей Каховської міської ради про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, зазначивши що вони з відповідачем являються батьками неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні. З метою оздоровлення та розвитку дитини ОСОБА_1 з дитиною щорічно виїздили на море за межі України, відповідач завжди надавав дозвіл на це, однак на теперішній час не може сприяти оздоровленню дитини, оскільки перебуває у розшуку, місце його перебування невідомо, підтримують зв»язок лише в телефоном режимі. Просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 без дозволу та супроводу батька до Руспубліки Туреччина або Арабської Республіки Єгипет на період з 10 вересня 2016 року до 16 жовтня 2016 року.

Сторони в судове засідання не з»явились, надали суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, позивач підтримала заявлені вимоги, відповідач та представник третьої особи не заперечували проти їх задоволення.

Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України суд розглядає справу без участі сторін, оскільки кожна особа, яка приймає участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Сімейним кодексом України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.

Згідно з свідоцтвом про народження серії І-КГ №123946 батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 являються ОСОБА_2 та ОСОБА_4Ю.(а.с.9)

З рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03.07.2012 вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-КГ №003408 та свідоцтва про шлюб серії І-КГ №103019, ОСОБА_4 змінила прізвище на «Мацюра».

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні та вихованні.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно із п. 1 п. 4-5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Згідно нотаріально посвідчених заяв від 09.04.2014, 09.04.2015, 15.02.2016 відповідач ОСОБА_3 неодноразово добровільно надавав згоду на виїзд його малолітнього сина за кордон як у супроводі матері, так і у супроводі бабусі.(а.с.15-17)

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Каховського ВП ГУНП в Херсонській області від 10.08.2016, ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає, місце його знаходження встановити не можливо у зв»язку з чим його оголошено в розшук.

У поданій до суду заяві відповідач повідомив, що не може прибути в судове засідання у зв»язку з його відсутністю в м.Каховці, проти надання дозволу на виїзд сина за межі України у вказаний період не заперечує.

Позивач належним чином обґрунтувала необхідність виїзду дитини за кордон, чітко визначила держави прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, без дозволу батька.

Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства

Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Тому суд виходить з того, що неможливість одного з батьків надати дозвіл на виїзд дитини за кордон у супроводі іншого з батьків, не повинна суперечити інтересам дитини та порушувати її право на відпочинок та оздоровлення.

Будь яких даних про те, що поїздка матиме негативні наслідки для дитини або наміру позивача на умисно не повернутися з-за кордону судом не встановлено.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.7,10,141,155 СК України, ст.ст.10, 11, 59, 60, 212-215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 до Республіки Туреччини та ( або) Арабської Республіки Єгипет в період з 10 вересня 2016 року по 16 жовтня 2016 року у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, 25.08.1981р.н.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя І. Г. Батовріна