Провадження № 2-о/229/208/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дружківки Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Дружківська територіальна громада в особі Дружківської міської ради, ОСОБА_2, про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2016 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею та її тіткою ОСОБА_3, яка померла 15 травня 2016 року. В обґрунтування свої вимог зазначила, що померла тітка ОСОБА_3 була рідною сестрою її матері ОСОБА_4. ОСОБА_5 смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, і встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для отримання спадщини. ОСОБА_1 просить встановити факт родинних відносин між нею та її тіткою ОСОБА_3

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 пояснила суду, що її мати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були рідними сестрами. На підтвердження цього факту вона має лише архівні довідки, які видані органами на території, яка тимчасово не контролюється українською владою. Просить суд підтвердити факт родинних відносин між нею та її тіткою.

У судове засідання представник заінтересованої сторони Дружківської територіальної громади в особі Дружківської міської ради не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином (а.с.26).

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що про родинні звязки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 їй нічого не відомо. ОСОБА_2 доглядала за ОСОБА_3 і остання залишила заповіт на ім'я ОСОБА_2, в якому заповідала їй все своє майно. ОСОБА_1 вона бачила на похованні ОСОБА_3

Сідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 вона знає більше десяти років, померлу ОСОБА_3 також знала особисто. Їй достеменно було відомо, що ОСОБА_3 була рідною сестрою матері ОСОБА_1 ОСОБА_4. Цей факт їй став відомий з розмов, з фотографій, які вона бачила.

Суд, дослідивши докази по справі, вислухав пояснення заявника, заінтересованої особи та свідка встановив таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, в тому числі - родинних відносин між фізичними особами.

Суд встановив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7, 9).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується архівною довідкою державного архіву Донецької області, скріпленою печаткою так званої «Донецької народної республіки» (а.с.8).

Суд встановив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мали доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується ксерокопією актового запису про народження, завіреною печаткою державного архіву так званої «Донецької народної республіки» (а.с.6).

Відповідно до актового запису про одруження №84 від 17 березня 1966 року, складеного виконавчим комітетом Дружківської міської ради депутатів трудящих Донецької області, ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9, змінивши прізвище на ОСОБА_9 (а.с.19).

Оцінюючи архівні довідки, суд виходить з того, що вони містять інформацію, які є наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору інших доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Суд вважає, що документами, що містяться у справі, підтверджено, що ОСОБА_3 являлася рідною тіткою ОСОБА_1, а отже підтверджується факт їх спорідненості по жіночій лінії.

За таких обставин суд вважає, що факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 61, 131, 209, 212-215, 234 ЦПК України, суд,

У ХВ А Л И В:

заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи Дружківська територіальна громада в особі Дружківської міської ради, ОСОБА_2, про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла 15 травня 2016 року, являлася рідною тіткою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С. О. Рагозіна