Унікальний номер справи 333/2260/15-ц
Номер провадження 2/333/48/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 21 березня 2016 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Фунжий О.А., при секретарі Лященко В.А., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовними заявами

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, -

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення.

Позовні вимоги з урахуванням уточнення мотивовано тим, що 6 вересня 2011 р. позивач уклав з відповідачем ОСОБА_2 нотаріально посвідчений договір позики, за яким надав позичальнику позику в сумі 226 000 грн., а той зобовязався повернути борг частками в строк до 6 квітня 2012 р. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором 6 вересня 2011 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 226 000 грн. Відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за договором позики не виконав, борг не виплатив. З наведених підстав позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на вказану квартиру, а також виселити відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 разом з їх неповнолітньою дитиною з квартири.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, надав суду заяву про відкладення розгляду справи в звязку з тим, що він знаходиться у відряджені в зоні АТО, однак відповідний документ суду не надав. Враховуючи, що ОСОБА_2 неодноразово подавав до суду заяви про відкладення розгляду справи в звязку з хворобою або знаходженням у відрядженні в зоні АТО, однак жодного документа на підтвердження цього не надав, суд визнає його неявку в судове засідання без поважної причини.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, надав суду заяву про відкладення розгляду справи в звязку з тим, що він хворіє, однак відповідний документ суду не надав. Враховуючи, що ОСОБА_3 неодноразово подавав до суду заяви про відкладення розгляду справи в звязку з хворобою, однак жодного документа на підтвердження цього не надав, суд визнає його неявку в судове засідання без поважної причини.

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилась, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала.

Враховуючи, що відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявились без поважних причин, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує.

Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засідання належними документами встановлено, що 6 вересня 2011 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України укладено нотаріально посвідчений договір позики, за яким позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 226 000 грн. Позичальник зобовязався повернути позивачеві готівкою в період з 6 вересня 2011 р. до 6 березня 2012 р. по 8 000 грн. щомісячно, а в строк до 6 квітня 2012 р. решту 178 000 грн. (а.с. 22)

6 вересня 2011 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором позики укладено договір іпотеки з майновим поручителем, за яким відповідач ОСОБА_3 надав банк позикодавцю в іпотеку квартиру АДРЕСА_2, заставною вартістю 226 000 грн. (а.с. 23-24)

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні встановлено, що позичальник свої обовязки за вказаним договором позики не виконав, борг позикодавцеві не сплатив.

Відповідно до ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» уразі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно розділу 6 договору іпотеки від 6 вересня 2011 р. у разі порушення основного зобовязання, або умов цього договору іпотекодержатель надсилає боржнику та іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк та попереджає про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в порядку, встановленому Законом «Про іпотеку» та чинним законодавством України. (а.с. 24)

В судовому засіданні встановлено, що 19 червня 2014 р. позивач надіслав позичальнику та іпотекодавцю письмові вимоги про виконання зобовязань за договором позики у тридцятиденний строк, а у разі невиконання вимоги, розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. (а.с. 26)

Оскільки позичальник ОСОБА_2 вказану вимогу протягом 30 календарних днів не виконав, 2 квітня 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. (а.с. 1)

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

У відповідності зі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 основне зобов'язання за договором позики не виконав, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2, заставною вартістю 226 000 грн., шляхом визнання за позивачем права власності на вказану квартиру.

При вирішення вимог позивача про виселення з вказаної квартири відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 разом з їх неповнолітньою дитиною, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 40 ч.1 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

За змістом ст. 40 ч.2 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ч.3 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити жилий будинок чи жиле приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють жилий будинок або жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що вказану процедуру позасудового врегулювання позивачем не застосовано, що є підставою для відмовлення у задоволені позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики, посвідченим 6 вересня 2011 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 1220, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в сумі 226 000 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 45,32 кв. м, житловою площею 30,2 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, заставною вартістю 226 000 грн., яка належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, шляхом визнання права власності на цю квартиру за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, за договором іпотеки, посвідченим 6 вересня 2011 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 1223, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на квартиру загальною площею 45,32 кв. м, житловою площею 30,2 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволені позову про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, разом з їх неповнолітньою дитиною ОСОБА_6, зняття їх з реєстрації, відмовити.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А.Фунжий