Справа №552/3149/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1977/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

22 грудня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення, Апеляційного суду Полтавського області, Полтавського окружного адміністративного суду, Октябрського районного суду м. Полтави, Ленінського районного суду м. Полтави, Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи, відділення дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, Октябрського Пенсійного фонду м. Полтави

про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2016 року відкрито провадження у даній справі в частині вимог ОСОБА_3 до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення, Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи, відділення дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

У відкритті провадження в частині вимог до Апеляційного суду Полтавської області, Полтавського окружного адміністративного суду, Октябрського районного суду м. Полтави і Ленінського районного суду м. Полтави відмовлено.

На підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2016 року визначено підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_3 для розгляду апеляційної скарги на вказану вище ухвалу місцевого суду Апеляційному суду Сумської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на незаконність ухвалених Апеляційним судом Полтавського області, Полтавським окружним адміністративним судом, Октябрським районним судом м. Полтави і Ленінським районним судом м. Полтави судових рішень щодо відмови заявнику у відшкодуванні втрат у пятикратному розмірі від мінімальної заробітної плати.

Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу, місцевий суд виходив з того, що судові установи та судді при розгляді справ не є субєктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами, а прийняті судами рішення, з якими позивач не погоджується, можуть бути оскаржені у визначеному процесуальному законом порядку, тому заявлені ОСОБА_3 вимоги до судових установ не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та вставленим у справі обставинам.

Зі змісту заявлених ОСОБА_3 вимог вбачається, що позивач не згоден з судовими рішеннями, які ухвалювалися Апеляційним судом Полтавської області, Полтавським окружним адміністративним судом, Октябрським районним судом м. Полтави і Ленінським районним судом м. Полтави.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. N 6 "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів" судам роз'яснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Зазначені роз'яснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

У зв'язку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Таким чином, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України у частині заявлених позивачем вимог до судових установ.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Колегією суддів не виявлено порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2016 року в частині відмови у відкритті провадження залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: