Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/936/15 Головуючий у 1 інстанції: Кофанов А.В.
Провадження № 22-ц/778/3960/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання угоди дійсною та визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в якому вимагала забезпечити їй як співвласнику вільний доступ у квартиру № 6 житлового будинку № 8 по вул. Шевченка в смт. Кам'яне Вільнянського району Запорізької області.

В свою чергу, ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати дійсним укладений у січні 2015р. договір купівлі-продажу зазначеної квартири, та визнати за собою право власності на цю квартиру.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_4 зазначав, що у вересні 2014р. він позичив своїм батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 грошову суму у розмірі 14000 гривень на строк до 25.01.2015р. Але у січні 2015р. батьки повідомили його, що не зможуть повернути цей борг, та запропонували йому доплатити їм ще 1000 гривень і придбати у них в рахунок боргу належні їм частки у квартирі № 6 у житловому будинку № 8 по вул. Шевченка в смт. Кам'яне, на що він погодився. 22.01.2015р. між ним та його батьками був укладений договір, того ж дня він сплатив батькам додаткову суму в розмірі 1000 гривень, після чого відповідачі віддали йому правовстановлюючі документи на квартиру та ключі від неї. Оскільки в подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ухилялися від нотаріального оформлення угоди, він звернувся до суду із зазначеними вимогами про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання за ним права власності на всю спірну квартиру.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано дійсним договір, укладений 22.01.2015 року між ОСОБА_3, ОСОБА_5 як продавцями та ОСОБА_4 як покупцем, відповідно до умов якого ОСОБА_3 і ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_4 купив в рахунок грошового боргу продавців у розмірі 15000 (п'ятнадцять тисяч) гривень квартиру № 6 у житловому будинку № 8 по вулиці Шевченка в смт. Кам'яний Вільнянського району Запорізької області.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру № 6 у житловому будинку № 8 по вулиці Шевченка в смт. Кам'яний Вільнянського району Запорізької області.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 як особа, яка не була залучена до участі у даній справі, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про що маються зворотні поштові повідомлення про вручення їм судових повісток, в судове засідання апеляційного суду 10 листопада 2016р. не з»явились, не надавши клопотань про відкладення розгляду справи та не сповістивши про причини своєї неявки. Тому справу в апеляційному суді розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення адвоката ОСОБА_6 ОСОБА_7, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у вересні 2014р. ОСОБА_4 надав в борг своїм батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 грошову суму у розмірі 14 000 грн. на строк до 25.01.2015р. У січні 2015р. батьки повідомили ОСОБА_4, що не зможуть віддати борг, тому запропонували на його погашення придбати у них за позичені кошти їх частки у квартирі АДРЕСА_1»яне Вільнянського району Запорізької області, доплативши їм 1 000 грн.

22.01.2015р. був укладений договір, оформлений у простій письмовій формі, та того ж дня ОСОБА_4 сплатив батькам 1000 грн., після чого останні віддали йому правовстановлюючі документи на вказану квартиру.

Оскільки в подальшому батьки стали ухилятись від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу спірної квартири, ОСОБА_4 у зустрічному позові просив у відповідності до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на всю спірну квартиру.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції всупереч положенням п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України взагалі не вмотивував своїх висновків, пославшись лише на норми матеріального права, а саме, ч. 2 ст. 220 та ст. 392 ЦК України, які, на думку суду, дають підстави для визнання дійсним укладеного в простій письмовій формі договору купівлі-продажу нерухомого майна як такого, що містить всі істотні умови.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони суперечать матеріалам справи та прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права.

З Витягу ТОВ «ЗМБТІ» від 16.05.2012р. вбачається, що двокімнатна квартира АДРЕСА_1»яне належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 згідно зі свідоцтвом про право власності від 14.04.1997р., виданого на підставі розпорядження № 52 Янцевського гранітного кар»єру ( а.с. 10-12).

З»ясовуючи питання, чи порушуються права апелянта ОСОБА_2 оскаржуваним нею рішенням у цій справі, колегія встановила такі обставини.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11 грудня 2013р. задоволено позов ОСОБА_8, ОСОБА_6 та стягнуто з ОСОБА_3 на їх користь безпідставно отриману суму грошових коштів в розмірі 6 496 грн., яка була передана позивачами відповідачу як оплата за продаж АДРЕСА_2»яне.

Цим рішенням встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають в кватирі 6 по вул. Шевченка, буд. 8 в смт. Кам»яне, в яку їм було дозволено вселитись ОСОБА_3, яка за домашньою угодою продала їм цю квартиру, передавши їм всі правовстановлюючі документи. Відтак, колегія вважає, що визнанням права власності на цю квартиру за ОСОБА_4 дійсно порушуються права апелянта ОСОБА_2

По суті спору за матеріалами справи колегією встановлено, що у справі мається договір від 22 січня 2015р., складений у простій письмовій формі, згідно з пунктом 1 якого ОСОБА_5 та ОСОБА_3 передали, а ОСОБА_4 прийняв у власність від кожного по ? частці АДРЕСА_3»яному Вільнянського району.

В пункті 2 вказаного договору зазначено, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 та ОСОБА_5 кошти в повному розмірі 15 000 грн. (від кожного по 7 500 грн. за вказані частки у п. 1 цього договору).

Отже, зміст вказаного договору, який, на думку суду, підтверджував купівлю-продаж квартири АДРЕСА_4»яне та містив всі істотні умови такого договору, взагалі суперечить встановленим судом обставинам.

Так, об»єктом нерухомості у договорі є квартира АДРЕСА_5»яному, а суд визнав право власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1»яне.

Договір не містить вказівки про купівлю-продаж квартири, а лише визначає її передачу у власність від ОСОБА_5 та ОСОБА_3 сину ОСОБА_4 Договором визначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 передають ОСОБА_4 кожний належну йому ? частку квартири. Але відомостей, що вони є власниками ? частки ані АДРЕСА_6, ані кв. 6 по вул. 8 по вул. Горького матеріали справи не містять.

Вказаний договір не може бути договором купівлі-продажу, оскільки ОСОБА_4 отримував за його умовами і квартиру, і грошові кошти від ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Таким чином, вказаний договір є суперечливим за своїм змістом, з якого неможливо зрозуміти правову природу договірних відносин, обумовлених ним, а також ідентифікувати об»єкт нерухомості, про право власності відповідачів на який не мається жодного документу в матеріалах справи.

Договір позики, на який як на підставу передачі квартири від відповідачів позивачеві посилається суд, в матеріалах справи відсутній, і тому незрозуміло, на якій підстави суд вважав ці обставини встановленими, а саме, що належні відповідачам частки у нерухомому майні передаються ними саме в рахунок будь-якого боргового зобов»язання перед позивачем.

Отже, наявними матеріалами справи не підтверджується укладення договору купівлі-продажу часток у спірній квартирі між сторонами у справі, тому у суду взагалі не було підстав для застосування ст. 220 ЦК України до простого письмового правочину, правова природа якого не ідентифікується з таким договором, оскільки не містить істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна.

За вказаних обставин, колегія встановила, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, тому у відповідності до вимог п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскаржуваній частині із ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь апелянта підлягає стягненню з позивача ОСОБА_4, якому відмовлено в задоволенні його зустрічного позову, сплачений

за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 532,92 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року у цій справі в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 скасувати.

Відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 532 (п»ятсот тридцять дві) гривні 92 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Дашковська А.В.

ОСОБА_9