РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

одноособово суддя - Галінська В.В.

при секретарі - Капріян І.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Рівненського міського суду із вищевказаним позовом, згідно якого просить шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 19 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 51; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн.; неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з нею. Витрати по оплаті судового збору покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засіданні не з"явився, згідно поданих до суду заперечень просив справу розглянути у його відсутність. Також зазначив, що не заперечує проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу, згоден надавати допомогу на утримання дитини в розмірі 400 грн. та сплатити на користь позивача половину витрат по оплаті судового збору.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19 серпня 2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 51, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 084654.

Свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №191665 актовий запис №1353 підтверджується, що батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2.

Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу.

Подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивача. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати.

Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Суд, з урахуванням думки позивачки прийшов до висновку про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3, 03 червня 2013 року, з матір"ю.

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини.

Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. Суд також враховує, що відповідач офіційно не працевлаштований та немає постійного доходу.

На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 184 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 800 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований 19 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 51 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Доньку - ОСОБА_3, 03 червня 2013 року нарлдження, - залишити проживати з матір"ю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, Ахматової, 5, кв.19 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з 17.11.2016 року до її повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 грн.20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету 551 грн.20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Суддя -