Провадження № 2/193/179/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 березня 2016 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
судді Шумської О. В.
при секретарі Палій Л. Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,-
14 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18 грудня 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області (актовий запис № 94).
Проживали з відповідачем однією сім'єю. Спільних дітей від шлюбу не мають.
З початку 2012 року сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, поваги один до одного. Останнім часом між ними часто виникали сварки. З грудня 2015 року сторони почали проживати окремо. Відповідач покину позивача, на даний час вони проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо та суперечить її інтересам.
17 грудня 2015 року позивач звернулась до відповідача з листом про розірвання шлюбу подавши спільну заяву до органів РАЦС 22.12.2015 року. Однак у зазначену дату відповідач не з'явився, та шлюб не було розірвано.
За цих обставин сімейне життя і збереження сім'ї стали неможливими, так як суперечить інтересам позивача та відповідача.
Спір про поділ майна буде вирішено окремо .
Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливими, тому позивач змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутності , не надавав.
Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України
Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяву позивача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню.
ОСОБА_1 суду надала: свідоцтво про шлюб від 18.12.2009 року, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області (актовий запис № 94) (а.с.3), лист про розірвання шлюбу через органи РАЦС та поштове повідомлення про його отримання відповідачем (а.с. 8,9).
Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.
Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені.
Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.
Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу.
Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про залишення прізвища, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвища позивача «ОСОБА_1».
Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 212-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований 18 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 94- розірвати.
Позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище - «ОСОБА_1».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення
Суддя О. В. Шумська