Справа № 603/150/16-ц
Провадження №2-о/603/6/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

за участі секретаря судового засідання - Сандалюка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Монастириському районі Бучацького міжрайонного управління юстиції, ОСОБА_2, ОСОБА_3

про встановлення факту народження дитини в порядку ст. 257-1 ЦПК України

за участю заявника - ОСОБА_1

представника заінтересованої особи - не з'явився,

заінтересованої особи ОСОБА_2 - не з'явилась

заінтересована особа ОСОБА_3 - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-заявник) звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області з заявою про встановлення факту народження дитини в порядку ст. 257-1 ЦПК України.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що донька заявника ОСОБА_2, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в Судакській міській лікарні АРК народила хлопчика - ОСОБА_4.

Через відмову прикордонних сил Республіки Крим надати дозвіл на виїзд заінтересованих осіб по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з тимчасово окупованої території, заявник звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Монастириському районі щодо реєстрації народження дитини.

В зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, їй було відмовлено щодо реєстрації народження дитини.

В зв'язку з цим вважає, що видане незаконними органами, що функціонують на території АРК, медичне свідоцтво не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини (прізвища, ім'я по батькові, дати народження, місця народження), родинних зв'язків між дитиною та батьками, що створює перешкоди в реалізації батьківських прав і в подальшому реалізації правового статусу громадянина України новонародженою дитиною (отримання відповідних соціальних послуг, виплат).

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю з підстав зазначених в заяві, просить їх задовольнити.

Окрім цього допитана як свідок в порядку ст. 62 ЦПК України ОСОБА_1 підтвердила факт народження свого внука ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Судак Автономної Республіки Крим.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Монастириському районі Бучацького міжрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечують.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились. Із повідомлення заявника по справі вбачається, що неявка заінтересованих осіб пов'язана з відмовою прикордонних сил Республіки Крим надати дозвіл на виїєд з тимчасово окупованої території.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив факт народження в подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 внука - хлопчика ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Судак Автономної Республіки Крим.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши заявника, свідка, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За нормою ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого ТУМ Солом'янського РУ ГУМВС України в м.Києві - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 має сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився у м. Судак Автономної Республіки Крим про що є медичне свідоцтво про народження серії 35 №011845, виданого 10.02.2016 року.

Як вбачається з зазначеного свідоцтва про народження ОСОБА_4, його матір'ю зазначена ОСОБА_2

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 19.10.2002 року вбачається, що батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_3

Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином свідоцтво про народження видане на окупованій території Міністерством юстиції Республіки Крим буде недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно відмови відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Монастириському району Бучацького міжрайонного управління юстиції №48 від 15.03.2016 року у проведенні державної реєстрації народження причиною такої відмови є те, що заявником для підтвердження факту народження дитини пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети.

Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою.

Відомості про народження особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» чітко визначено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

В силу ч. 1, 3 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Оскільки медичне свідоцтво про народження серії 35 №011845 від 10.02.2016 року відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків, то з огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника щодо встановлення факту народження хлопчика ОСОБА_4 в ОСОБА_2 та ОСОБА_3, місцем народження якого є м. Судак Автономной Республіки Крим, що в подальшому буде підставою для отримання свідоцтва про народження дитини та надасть відповідні гарантії як дитині, так і її матері.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 60, ч. 3 ст. 209, 213-215, 256, 259 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження дитини - ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Судак, Автономной Республіки Крим у матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка зареєстрована та фактично мешкає згідно паспорта України за адресою: АДРЕСА_1, та батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України який зареєстрований та фактично мешкає згідно паспорта України за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян