Справа № 580/292/16-ц
Номер провадження 2/580/159/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі - Івановій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.03.2015 року він придбав у ОСОБА_2 садибу, розташовану по вул. Коцюбинського, 57 м. Лебедин Сумської області, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0400 га. Даний договір нотаріально не посвідчувався. При цьому сторони домовилися, що укладуть належним чином оформлений договір до 31.12.2015 року. Однак, до цього часу договір нотаріально не посвідчений, оскільки відповідач ухиляються від взятих на себе зобовязань. Тому ОСОБА_1 просив визнати дійсним договір купівлі-продажу зазначеної садиби від 24.03.2015 року, укладений між ним та ОСОБА_2, та визнати за ним право власності на придбане нерухоме майно.

В судове засідання особи, які брали участь у справі, не зявилися.

Позивач в наданій заяві свої вимоги підтримав та просив справу розглянути у його відсутності.

Відповідач в заяві, адресованих суду, вказав, що проти задоволення позову не заперечує, справу також просить розглянути без його участі.

Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне.

ОСОБА_2 на праві власності належить домогосподарство по вул. Коцюбинського, 57 м. Лебедин Сумської області, яке складається з житлового будинку деревяного під літ. «А», 1960 року побудови, загальною площею 29,4 кв.м., житловою 15,9 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що вбачається з свідоцтва про право на спадщину (а.с. 14), довідки (а.с. 15) та рішення міської ради (а.с. 16).

24.03.2015 року за договором купівлі-продажу позивач придбав у нього вказану садибу.

Дана угода між сторонами була оформлена у простій письмовій формі у вигляді попереднього договору (а.с. 8-9), зі змісту якого вбачається, що позивач сплатив відповідачеві кошти за придбане нерухоме майно в сумі 6501 грн., а відповідач передав йому садибу та всі наявні документи на неї. При цьому вони домовилися посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріальній конторі в строк до 31.12.2015 року.

Однак, до цього часу ОСОБА_1 не оформив належним чином своє право, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, який між ними фактично відбувся 24.03.2015 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 220 ЦК України: ч. 1 у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним ; ч. 2, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння, і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується письмовими доказами, але продавець в подальшому ухилився від нотаріального посвідчення договору, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 220, 392 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу садиби, розташованої по вул. Коцюбинського, 57 м. Лебедин Сумської області, укладений 24.03.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на садибу, розташовану по вул. Коцюбинського, 57 м. Лебедин Сумської області, яка складається з житлового будинку деревяного під літ. «А», 1960 року побудови, загальною площею 29,4 кв.м., житловою 15,9 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні підчас проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чхайло О. В.