Ухвала

іменем україни

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Наумчука М.І., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Краснодоні Луганської області, публічного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про перерахунок страхових виплат та стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 18 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1 січня 1982 року по 18 квітня 2007 року він працював на шахті «Суходільська-Східна» (на теперішній час відокремлений структурний підрозділ «Шахтоуправління «Сузодільське-Східне» ПАТ «Краснодонвугілля») на різних посадах: гірничого майстра, помічника начальника дільниці, старшим гірничим майстра, заступником начальника дільниці, виконуючим обов'язки начальника дільниці. За час роботи на шахті він отримав професійне захворювання - пильовий бронхіт, внаслідок чого втрачено працездатність, що підтверджується висновками медико-соціальної експертизи (далі - МСЕК).

Згідно з наказом директора шахти «Суходільська-Східна» виробничого об'єднання «Краснодонвугілля» від 11 липня 1994 року № 391 у зв'язку з частковою втрато професійної працездатності призначені та виплачуються щомісячні страхові виплати з 7 червня 1994 року у розмірі 20 % щомісячно у сумі 998717 крб.

З 7 червня 1994 року по 1 квітня 2001 року (до утворення Фонду соціального страхування від нещасних випадків і виробництві та захворювань) підприємством неодноразово проводилося фактичне підвищення тарифних ставок (окладів) у відповідні періоди, на підставі загальнодержавних та галузевих нормативно-правових актів, а саме: у жовтні 1994 року, лютому 1995 року, березні 1995 року, жовтні 1996 року, листопаді 1999 року. Після проведення перерахунку розмір відшкодування втраченого заробітку складав 205 грн. Підприємством не проводилися належним чином перерахунки розміру щомісячних страхових виплат відповідно до вимог абз. 5 п. 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної ним працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків (далі - Правила) із змінами від 18 липня 1994 року, за якими перерахування розміру відшкодування шкоди проводиться в разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств.

Позивач вважав, що внаслідок цього підприємством не було доплачено йому страхові виплати за період з 7 червня 1994 року по 30 квітня 2001року на загальну суму 12 302 грн 65 коп.

Крім того, позивач зазначав, що станом на 1 квітня 2001 року розмір щомісячних страхових виплат повинен був складати 424 грн 13 коп., який і повинно було передати підприємство до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Краснодоні Луганської області (далі - Відділення) у серпні 2001 року у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Фактично підприємством у серпні 2001 року було передано до Відділення розмір щомісячних страхових виплат у сумі 205 грн із середньомісячного заробітку 1 025 грн, що підтверджується постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 серпня 2001 року № 5570, замість правильного розміру 424 грн 13 коп. із середньомісячного заробітку 2 120 грн 65 коп., що стало причиною невірного нарахування соціальних виплат Відділенням відповідно до вимог ст. ст. 29, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

У зв'язку з цим йому по теперішній час Відділенням сплачуються щомісячні страхові суми, які не відповідають дійсному розміру втраченого ним заробітку. Позивач вважав, що недоплачена Відділенням сума страхових виплат за період з 27 серпня 2001 року по 30 червня 2014 року становить 108 235 грн 80 коп.

Оскільки порушені його права на отримання страхового відшкодуванняу зв'язку з частковою втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, позивач просив зобов'язати Відділення визначити йому розмір щомісячних страхових сум з 1 липня 2014 року у сумі 3 416 грн 61 коп. і сплачувати з 1 липня 2014 року щомісячні страхові виплати у сумі 3 416 грн 61 коп. з подальшим перерахуванням цієї суми у випадку підвищення в порядку, встановленому законодавством України; стягнути з Відділення на його користь заборгованість з щомісячних страхових виплат з 27 серпня 2001 року по 30 червня 2014 року станом на 1 квітня 2001 року у сумі 108 235 грн 80 коп., а також стягнути з відповідача публічного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» (далі - ПАТ «Краснодонвугілля») на його користь заборгованість з щомісячних страхових виплат з 7 червня 1994 року по 30 березня 2001 року у сумі 11 272 грн. 18 коп.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 4 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 18 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення не відповідають цим вимогам.

Із наданих позивачем світлокопій документів суди встановили, що ОСОБА_5 з 1 січня 1982 року по 18 квітня 2007 року працював на шахті «Суходільська-Східна» (на теперішній час відокремлений структурний підрозділ «Шахтоуправління «Сузодільське-Східне» ПАТ «Краснодонвугілля») на різних посадах: гірничого майстра, помічника начальника дільниці, старшим гірничим майстра, заступником начальника дільниці, виконуючим обов'язки начальника дільниці.

У період роботи на посаді заступника начальника дільниці на підземних роботах, на яку був призначений 30 вересня 1986 року відповідно до наказу № 348/к за результатами огляду МСЕК 4 липня 1994 року йому був встановлений ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20 % з 7 червня 1994 року по 7 червня 1996 року у зв'язку з професійним захворюванням пильовий бронхіт, який у подальшому підтверджувався висновком МСЕК від 20 березня 2001 року та встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20 % з 1 листопада 2000 року безстроково.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_5 1 травня 1995 року відповідно до наказу від 30 квітня 1995 року № 55/к він був призначений на посаду виконуючого обов'язки начальника дільниці на підземних роботах.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року №1085-р м. Краснодон включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження.

Станом на 1 грудня 2015 року Відділення не виконало накази про переміщення фонду з території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі, що об'єктивно підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, місце розташування відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві гапрофесійних захворювань України у м. Краснодоні Луганської області, м. Краснодон вул. Красних шахтарів, 18 (а.с.187), тобто на тимчасово окупованій території, що унеможливлює безпечний доступ до бухгалтерської та архівної документації та виклик в судове засідання відповідача за місцем його розташування.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про недоведеність заявлених позивачем вимог, оскільки останній не надав суду належних і допустимих доказів, які підтверджують підвищення тарифної ставки (окладу працівника) на займаній ним посаді, які на думку позивача, не були враховані відповідачами при визначенні йому розміру страхового відшкодування.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

У порушення ч. 4 ст. 10, ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України суди не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та не перевірили належним чином, чи має відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Краснодоні Луганської області статус юридичної особи та чи є воно належним відповідачем у справі. При тому, що матеріали справи не містять положення про Відділення, відповідно до якого можливо було з'ясувати це питання.

Крім того, суди фактично ухилилися від розгляду справи по суті, обмежившись лише посиланням на неможливість встановлення достовірності наданих позивачем доказів у зв'язку з перебуванням відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Краснодоні Луганської області на тимчасово окупованій території.

Отже, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди залишили поза увагою вищенаведене, а тому оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим, так і апеляційним судами, то рішення місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 4 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 18 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає. М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко М.І. Наумчук О.В. Ступак Головуючий Судді: