Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №328/2562/15 Головуючий у 1 інстанції: Пода Н.М.
Провадження №22-ц/778/1222/16 Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів Стрелець Л.Г.,

Подліянової Г.С.,

секретаря Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 05 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізькій області Головного управління національної поліції, ОСОБА_4, ОСОБА_5, судді Токмацького районного суду Запорізької області Курдюкова Вячеслава Миколайовича про скасування постанови слідчого та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що ОСОБА_6 працюючи слідчим Токмацького МВ ГУМВС України незаконно порушив відносно нього кримінальну справу №2260231 за ч. 4 ст. 190 КК України. Слідчі Курдюков В.М., Селіверстов СМ., Новіков В.В., ОСОБА_4. на протязі 15 місяців, з 05.03.2002 року по 16.05.2003 року бездоказово проводили розслідування по даній справі. 16.05.2003 року слідчим ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінальної справи №2260231 за ч. 4 ст. 190 КК України за п. 2.ст. 6 КПК України через відсутність складу злочину. Вважає, що ОСОБА_4 не роз'яснив порядок і розміри відшкодування шкоди та не ухвалив виконавчий документ про її відшкодування.

Позивач також зазначав, що слідчий ОСОБА_5. формально та незаконно розглянув його заяву про відшкодування шкоди. Винесена ним постанова не відповідає по формі та змісту виконавчому листу. Вважає, що постанову «Про порядок і розмір відшкодування шкоди» повинен виносити слідчий ОСОБА_4. або керівник органу досудового розслідування Токмацького MB ГУМВС України.

Вказував, що слідчий ОСОБА_5. бездоказово обґрунтував відмову відшкодування шкоди як не доведення позивачем порядку і розміру відшкодування шкоди, крім того, не вручив йому постанову про відмову у відшкодуванні шкоди, яку він отримав з прокуратури м. Токмак поштою 03.06.2015 року.

У зв'язку з незаконним притягненням позивача до кримінальної відповідальності, він як виправданий громадянин не міг отримувати щомісячні грошові доходи від здійснення юридичної практики в місті Токмак, Києві та в країнах Європи, тобто розмір шкоди втрачених грошових доходів складає 607 500 грн. (1500 євро втраченого щомісячного доходу у мінімальному розмірі зарплати за 15 міс. перебування під слідством).

Просив суд: скасувати незаконну постанову слідчого ОСОБА_5. від 10.12.2003 року про відмову відшкодування шкоди спричиненої незаконним притягненням у якості обвинуваченого за ч. 4 ст. 190 КК України; відшкодувати з рахунку Державного бюджету України 607 500 грн. матеріальної шкоди неотриманих грошових доходів в результаті знаходження під судом та слідством у якості обвинуваченого за ч. 4 ст. 190 КК України, припиненого відповідно п.2 ст.6 КПК України по реабілітуючим підставам, спричиненої незаконними діями органу досудового розслідування - слідчими ОСОБА_7, ОСОБА_5.; відшкодувати шкоду у солідарному порядку винними відповідачами ОСОБА_7, ОСОБА_5 чи у регресному порядку, вказавши про це у рішенні суду.

ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги та просив стягнути матеріальну шкоду у розмірі 607 500 грн., моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., встановити факт незаконного порушення кримінальної справи за звинуваченням за ч.4 ст. 190, ч.ч.1.2.3 ст.358 КК України ( а.с. 69,103).

11.11.2015 року ОСОБА_3 доповнив позовні вимоги про залучення в якості відповідача суддю Токмацького районного суду ОСОБА_6., в зв'язку із чим 20.11.2015 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області визначено підсудність судового розгляду цієї справи Чернігівському районному суду Запорізької області.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 05 січня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізькій області Головного управління національної поліції в Запорізькій області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, судді Токмацького районного суду Запорізької області ОСОБА_6. про скасування постанови слідчого та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Закрито провадження за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізькій області Головного управління національної поліції в Запорізькій області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, судді Токмацького районного суду Запорізької області ОСОБА_6. про скасування постанови слідчого та відшкодування матеріальної та моральної шкоди в частині стягнення матеріальної шкоди та скасування, визнання недійсною, незаконною постанови слідчого Токмацького РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 від 10.12.2003 року Токмацького РВ ГУМВС України в Запорізькій області.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) та розпискою про отримання судової повістки про виклик у суд (а.с.212-216).

ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 05 січня 2016 року, просив суд проводити апеляційне провадження за його відсутністю через похилий вік та хвороби (а.с.181, зворот).

Від Токмацького відділення поліції надійшла заява, в який вони повідомляють, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 не визнають, просять відмовити у її задоволенні, розгляд справи проводити без присутності представника Токмацького відділення поліції (а.с.206).

Інші учасники апеляційного розгляду, які не з'явилися до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомили, будь - яких письмових клопотань, у тому числі і про перенесення розгляду справи, заперечень або пояснень по справі від них не надходило.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що 05.03.2002 року слідчим Токмацького РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_6 відносно ОСОБА_3 порушено кримінальну справу №2260231 за ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1,3 ст. 358 КК України.

Постановою від 16.05.2003 року слідчого Токмацького РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 кримінальна справа № 2260231 у відношенні позивача була закрита за ч. 4 ст.190 КК України за відсутністю в його діях складу злочину.

16.05.2003р. слідчим Токмацького РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 винесено постанову про притягнення ОСОБА_3 в якості обвинуваченого за ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України по кримінальній справі № 2260231.

10.12.2003р. постановою слідчого Токмацького РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5, в рамках кримінальної справи № 2260231, у задоволенні клопотання позивача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої незаконними діями дізнання та досудового слідства відмовлено ( а.с.5).

За результатами судового розгляду в порядку КПК України в редакції 1960 року постановою Токмацького районного суду від 20.03.2013 року вказану кримінальну справу відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України повернуто Токмацькому міжрайонному прокурору на додаткове розслідування.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10.06.2013 року постанову Токмацького районного суду від 20.03.2013 року залишено без змін, а апеляційну скаргу державного обвинувача - без задоволення.

На підставі п. 12 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, відомості про кримінальні правопорушення 28.07.2013 року СВ Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 358 КК України за №0000876 та за ч. 3 ст. 358 КК України в редакції від 05.04.2001 року за №0000877, які того ж дня процесуальним прокурором об'єднані в одне провадження.

28.07.2013 процесуальним прокурором на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000876 за ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 3 ст. 358 КК України в редакції від 05.04.2001 року у зв'язку з не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Частиною 2 ст. 1176 ЦК України визначено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду чи іншому рішенні суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину ; 3) відмови в порушенні кримінальної справи; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

У ч. ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» зазначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, про зазначалося скаржником в апеляційній скарзі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що право ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду вже захищено в судовому порядку, на користь позивача вже стягнуто моральну шкоду за весь період притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України по кримінальній справі № 2260231.

При цьому районний суд навів у рішенні відповідні доводи з посиланням на надані по справі докази та положення закону.

Так, рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 01 листопада 2013 року позов ОСОБА_3 до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування збитків, завданих незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду - задоволено частково. Стягнуто на користь позивача з Державної казначейської служби України моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду, в період притягнення до кримінальної відповідальності з 05.03.2002 року по 28.07.2013 року за ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. ч. 1, 3 ст. 358 КК України, в сумі 156 846 грн..

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2013 року рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01 листопада 2013 року змінено. За рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 стягнуто у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури 156 846 грн..

Крім того, рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16 липня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2015 року, позов ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задоволено: відшкодовано за рахунок Державного бюджету України моральну шкоду, завдану незаконним притягнення до кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 190 КК України ( а.с.189-190).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», встановлений порядок відшкодування сум, заробітку та інших грошових доходів, які громадянин втратив внаслідок незаконних дій. Названою нормою передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу).

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Постановою Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. від 04.04.2014 року позивачу було відмовлено у відшкодуванні шкоди, передбаченої п. п. 1, 3, 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та роз'яснення порядок її оскарження..

Отже, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди, пов'язаної з позбавлення його можливості займатися юридичною діяльністю як в Україні так і за кордоном через знаходження його під слідством, відповідає обставинам справи та положенням Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні вимог про встановлення факту незаконного порушення кримінальної справи №2260231 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. ч. 1, 3 ст. 358 КК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність обраного способу захисту положенням статті 16 ЦК України. В цій частині рішення є обґрунтованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

ОСОБА_3 заявлені вимоги до слідчого Токмацького РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5, Головного управління національної поліції, про скасування постанови від 10.12.2003 року, в рамках кримінальної справи № 2260231 та відшкодування у зв'язку з цим матеріальної шкоди.

Вимоги ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізької області Головного управління національної поліції в Запорізькій області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, судді Токмацького районного суду Запорізької області ОСОБА_6. про скасування постанови слідчого Токмацького РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 від 10.12.2003 року в даній справі не можуть розглядатися за правилами цивільного судочинства в межах позову про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішенням органу, досудового слідства, прокуратури.

До того ж, рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 04 квітня 2014 року його позов залишено без задоволення вимоги ОСОБА_3 до слідчого Токмацького РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5, Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізької області Головного управління національної поліції в Запорізькій області Головного управління національної поліції, Державної казначейської служби України, прокуратури Запорізької області про відшкодування шкоди, спричиненої незаконними діями слідчого по кримінальній справі № 2260231.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 травня 2014 року рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 04 квітня 2014 року в частині вимог, заявлених до прокуратури Запорізької області скасовано та провадження в цій частині закрито. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Окрім того, рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року, вимоги ОСОБА_3 до судді Токмацького районного суду Запорізької області ОСОБА_6., Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізької області Головного управління національної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України в частині скасування, визнання незаконною постанови слідчого Токмацького РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 від 10.12.2003 року, стягнення матеріальної шкоди закрито провадження, та відмовлено у задоволенні вимог про стягнення моральної школи та зобов'язання вчинити певні дії ( а.с.162-163)

Закриваючи провадження у даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Войтенка А.В. та відшкодування шкоди, суд першої інстанції правомірно застосував положення ч.1 ст. 205 ЦПК України.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права.

З мотивів, викладених вище, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про зобов'язання суд першої інстанції роз'яснити своє рішення є неприйнятними, оскільки порядок роз'яснення рішення, встановлений ст..221 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 05 січня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М.Кримська

Судді Л.Г. Стрелець

Г.С. Подліянова