Справа № 154/3709/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Пікула Н.В.
Провадження № 22-ц/773/275/16 Категорія: 47 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

секретар - Вергун Т.С.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача -ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Володимир-Волинської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 30 грудня 2015 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Володимир-Волинської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, вказує, що суд прийшов до помилкового висновку про відсутність правових підстав для переходу до позивача права власності на земельну ділянку у зв'язку з отриманням в дарунок житлового будинку, який на ній знаходиться, просить судове рішення скасувати та ухвалити нове , яким позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на доводи, викладені в ній.

Представник відповідача Володимир-Волинської міської ради в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, просить справу розглядати без його участі, апеляційну скаргу позивача відхилити як безпідставну.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом на квартиру АДРЕСА_1. Земельна ділянка, площею 206 м.кв. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за вказаною адресою, яка належала спадкодавцю згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 26 листопада 1997 року, до заповіту включена не була (а.с. 4-5).

Після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_3 прийняла та оформила на себе успадковане жиле приміщення, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданого 11 травня 2005 року за р.№1-183 державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори і на підставі договору дарування від 20 жовтня 2015 року подарувала позивачу ОСОБА_1 належну їй квартиру НОМЕР_2 , яка знаходиться по АДРЕСА_1 ( а.с. 6-7).

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 26 листопада 1997 року спадкодавцю ОСОБА_6 видано Державний акт на право приватної власності на землю розміром 206 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, однак ОСОБА_3 (прийнявши спадщину на квартиру) права власності на спірну земельну ділянку, надану для обслуговування будинку та господарських споруд у передбаченому законом порядку не оформила.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до особи, яка набула права власності на житловий будинок(крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника(землекористувача).

Згідно вимог ч.1 ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення договору), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2цс15 від 11 лютого 2015 року при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об»єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об»єкти. Це правило стосується й до випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об»єкта права власності.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи права користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Встановлено, що заповіт ОСОБА_6 був складений 28 серпня 1996 року, а державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 206 кв.м. спадкодавцю був виданий на підставі рішення Володимир-Волинської міської ради №280 від 16 жовтня 1997 року, тобто після посвідчення нотаріусом вказаного правочину. Спадкоємець ОСОБА_3 оформивши право власності в багатоквартирному житловому будинку на спадкове житлове приміщення, не набула в установленому законом порядку права власності на спірну земельну ділянку, яка не була включена до заповіту, і право власності та право постійного користування на яку, за загальним правилом, виникає на піставі рішення органу місцевого самоврядування або на підставі цивільно-правових угод лише після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Тому вимоги позивача ОСОБА_1, в даному випадку, про визнання за нею права власності на земельну ділянку, яка належала померлій ОСОБА_6 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, в судовому порядку, з посиланням на зазначені норми матеріального права є безпідставними.

Таким чином, встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, є власним тлумаченням законодавства та не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду, були предметом розгляду в суді першої інстанції і висновків суду, викладених в рішенні, вони не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: