АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/53/16 Справа № 186/107/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бондарьова Г. М. Доповідач - Волошин М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року позивач - ПАТ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 30820,40 грн та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що згідно укладеного договору від 1 березня 2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 19 900 грн зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісію, а також інші витрати згідно Умов.

У звязку з порушенням зобовязань виникла заборгованість, яка станом на 16 грудня 2013 року становить 30820,40 грн та складається з: 7078,26 грн - заборгованість за кредитом; 7,41 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3994,78 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 17796,12 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 1443,83 грн штраф (процентна складова). Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в судовому порядку.

У лютому 2014 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов, в якому просив визнати правочин - Заяву від 01 березня 2011 року підписану ним, як позичальником, укладений між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» в частині визнання невід`ємною частиною договору Умов та правил надання банківських послуг недійсними, оскільки він підписав лише заяву про надання банківських послуг, а Умови та правила надання банківських послуг не підписував та з ними не був ознайомлений; визнати несправедливими та недійними положення п.п. 2.4.5.1,2.4.5.2,2.4.5.3,2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, які не укладалися між ним та ПАТ КБ «Привтабанк», оскільки передбачені зазначеними пунктами стягнення штрафу та пені є одним і тим же видом цивільно-правової відповідальності як неустойка за порушення грошового зобов`язання, а тому не можуть двічі застосовуватися за одне й те ж саме правопорушення, а також вони всупереч Закону України «Про захист прав споживачів» оскільки встановлені у непрорційно великих розмірах, понад п`ятдесят відсотків вартості продукції, тому є несправедливими, та обмежують права ОСОБА_2, як споживача банківських послуг.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2014 року, первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 16 грудня 2013 року у розмірі 11080,45 грн, з них: 7078,26 грн заборгованості за кредитом; 7,41 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 3994,78 грн заборгованості щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту (комісії за користування кредитом). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково.

Визнано правочин - заяву ОСОБА_2, як позичальника, від 1 березня 2011 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині визнання невідємною частиною договору Умов та правил надання банківських послуг недійсним. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та на неповен з'ясування обставин справи ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог первісного позивача та у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов банку, та задовольняючи частково зустрічні позовні вимоги виходив з того, що відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1050, 1054, 1055, ч. 2 ст. 207, 622 ЦК України підпис сторін письмового договору має бути під усіма його умовами, про які домовилися сторони.

Якщо сторони уклали змішаний договір, то умови різних договорів повинні міститися в письмовому тексті договору, підписаному сторонами. Банк не надав суду належних доказів того, що між ним та ОСОБА_2, крім існуючої підписаної ОСОБА_2 заяви на отримання кредиту на зазначених у заяві умовах укладався інший договір та з іншими умовами.

Суд дійшов висновку, що банк не мав права в односторонньому порядку змінювати умови раніше укладеного правочину і нараховувати ОСОБА_2 витрати, які не передбачені правочином заявою від 1 березня 2011 року.

За таких обставин частково задовольнив первісний та зустрічні позови.

Але з таким висновком суду погодитися не можна.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що згідно укладеного договору від 01 березня 2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 19 900 грн. зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов кредитного договору його складовою частиною є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). З даним пунктом боржник ознайомився та погодився, про що свідчить його підпис на заяві.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме: відповідно до ст.. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Факт укладення між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_2 кредитного договору від 01 березня 2011 року підтверджується письмовою Заявою позичальника, підписаною уповноваженою банком особою та ОСОБА_2, в якій містяться всі істотні умови вказаного виду договору, в тому числі сума кредиту, валюта кредиту, строк дії договору , розмір процентів за користування кредитом, розмір єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту, розмір щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту (комісії за користування кредитом) та інші.

З урахуванням вищевикладеного зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», то вони підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до укладеного договору №DNFZСС9ЕЕ21288 від 01 березня 2011 року ОСОБА_2 01 березня 2011 року отримав кредит у розмірі 19 900,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами наданні кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16.12.2013 року має заборгованість в розмірі 30820,40 грн, яка складається з наступного:

7078,26грн-заборгованість за кредитом;

7,41грн-заборгованість по процентам за користування кредитом;

3994,78грн-заборгованість по комісії за користування кредитом;

17796,12грн-пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

А також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5. Умов та правил надання банківських послуг:

-500,00грн -штраф (фіксована частина);

-1443,83грн-штраф( процентна складова).

Надання банком ОСОБА_2 коштів, визначених у заяві в сумі 19 900 грн. ОСОБА_2 не заперечувалося та не оспорювалось.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відновідно до положень ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір укладено у письмовій формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Факт підписання ОСОБА_2 кредитного договору та подальше його виконання також свідчить про згоду останнього з його умовами.

З урахуванням всіх обставин, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, оскільки матеріалами справи підтверджується факт того, що ОСОБА_2, як боржник, не виконував зобов'язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

На підставі ст.. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з доповненнями, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 308, 20 грн.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не може залишатися в силі і, на підставі ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та вдмови у задовленні зустріних позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNFZCC9EE21288 укладеного 01 березня 2011 року у розмірі 30820, 40 грн., яка складається з 7078, 26 грн. - заборгованість за кредитом; 7, 41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 17796, 12 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1443, 83 грн - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 308, 20 грн.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про захист прав споживачів відмовити.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту проголошення та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.П.Волошин

Судді: Е.Л.Демченко

Т.Р.Куценко