Унікальний номер справи 333/5390/15-ц
Номер провадження 2/333/102/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 24 березня 2016 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Фунжий О.А., при секретарі Лященко В.А., за участю представника відповідачів ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовними заявами

Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки;

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 6 серпня 2008 р. між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 25 000,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних на строк до 6 серпня 2015 р. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки від 6 серпня 2008 р. передали банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

14 серпня 2013 р. між ПАТ «Омега Банк», який є правонаступником ПАТ «Сведбанк», та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким перший відступив другому права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у т.ч. за вказаним кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_2 свої обовязки за кредитним договором не виконує, в звязку з чим станом на 13 липня 2015 р. виникла заборгованість на суму 425 076,43 грн., у т.ч.: 380 195,75 грн. за кредитом, 40 330,71 грн. за відсотками, 4 323,84 пеня, 226,13 грн. 3% від простроченої заборгованості по відсотках. З наведених підстав позивач просить суд в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на зазначену квартиру.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволені позову.

Представник відповідача позов не визнав, в судовому засіданні пояснив, що у квітні 2015 р. відповідачі отримали від позивача лист-вимогу, в якому було вказано, що прострочена заборгованість за кредитом станом на 31 березня 2015 р. складала 551,98 доларів США. Цим листом позивач надав позичальнику тридцятиденний строк для погашення заборгованості за кредитним договором. До спливу цього терміну відповідач сплатив прострочену заборгованість, тому у позивача не було законних підстав для звернення до суду з позовом. Допущене відповідачем порушення основного зобовязання не завдало збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав, тому представник відповідача просить відмовити у задоволені позову.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засідання належними документами встановлено, що 6 серпня 2008 р. між Відкритим акціонерним товариством (ВАТ) «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_2 відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України укладено кредитний договір №0710/0808/55-034, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 25 000,00 доларів США зі сплатою 12,50% річних на строк до 6 серпня 2015 р. (а.с. 7-15)

Згідно п. 3.1.1 кредитного договору, починаючи з 10 вересня 2008 р. позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2 цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 448,03 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця.

Договором про внесення змін та доповнень № 1 від 18 березня 2009 р. до кредитного договору №0710/0808/55-034 від 6 серпня 2008 р. внесено зміни, згідно яким, починаючи з 10 жовтня 2009 р. позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2 цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 472,64 доларів США. (а.с. 16-17)

Договором про внесення змін та доповнень № 2 від 1 жовтня 2009 р. до кредитного договору внесено зміни, якими встановлено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі: 12,5% річних за період від дати укладання цього договору по 1 жовтня 2009 р. включно; 7% річних за період користування кредитом з 2 жовтня 2009 р. по 9 вересня 2010 р.; 10% річних за період користування кредитом з 10 вересня 2010 р. по 9 вересня 2011 р.; 18,38% річних за період користування кредитом з 10 вересня 2011 р. по 6 серпня 2015 р. (а.с. 18-20)

Договором про внесення змін та доповнень № 2 від 30 січня 2012 р. до кредитного договору внесено зміни, якими сторони узгодили підвищення відсоткової ставки у розмірі 18,38% річних за період користування кредитом з 31 січня 2012 р. по 6 серпня 2015 р. (а.с. 21)

Договором про внесення змін та доповнень № 3 від 24 липня 2012 р. до кредитного договору внесено зміни, якими встановлено, що розмір простроченої заборгованості за кредитом на дату укладення цього договору складає 20 518,67 доларів США, строкова заборгованість по процентах відсутня; строк користування кредитом встановлено до 6 серпня 2020 р. включно; позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі: 18,38% річних за період користування кредитом з дати укладення цього договору по 24 липня 2012 р.; 10,00 % річних за період користування кредитом з 25 липня 2012 р . по 9 травня 2014 р.; 11,90% річних за період користування кредитом з 10 травня 2014 р. по 9 травня 2015 р.; 28,25% річних за період користування кредитом з 10 квітня 2015 р. по 6 серпня 2020 р. (а.с. 22-24)

6 серпня 2008 р. між ВАТ «Сведбанк» та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором укладено іпотечний договір №0710/0808/55-034-Z-1, за яким відповідач надала банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, заставною вартістю 429 168,90 грн. (а.с. 25-30)

Договором про внесення змін та доповнень № 1 від 24 липня 2012 р. до іпотечного договору №0710/0808/55-034-Z-1 від 6 серпня 2008 р., внесено зміни, згідно яким, вказаним іпотечним договором забезпечується повернення позичальником іпотекодержателю кредиту в сумі 20 518,67 доларів США в строк до 6 серпня 2020 р.; заставна вартість предмета іпотеки встановлена в розмірі 390 058,40 грн., що за курсом Національного банку України на день укладення договору становить 48 800 доларів США. (а.с. 31-33)

14 серпня 2013 р. між Публічним акціонерним товариством (ПАТ) «Омега Банк», який є правонаступником ПАТ «Сведбанк», та ПАТ «Дельта Банк» у відповідності зі ст. 512-514, 516-518 ЦК України укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким перший відступив другому права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у т.ч. за вказаним кредитним договором. (а.с. 44-49)

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач надав суду розрахунок заборгованості за вказаними кредитним договором станом на 13 липня 2015 р., згідно якому відповідач має заборгованість за кредитом на суму 19 187,68 доларів США, 4 549,97 грн., у т.ч. тіло кредиту 17 347 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 380 195,75 грн.; відсотки 1840,2 доларів США, що еквівалентно 40 330,71 грн.; пеня 4 323,84 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 226,13 грн. (а.с. 39)

У зазначеній довідці вказано, що прострочена заборгованість по тілу кредиту станом на 13 липня 2015 р. відсутня, по процентах 1 325,84 доларів США, що еквівалентно 29 057,75 грн.

За положенням ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно зі ст. 575 ч.1 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, ст. 33 ч.1 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно п.11 Іпотечного договору, укладеного 6 серпня 2008 р. між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобовязання повністю або частково, у т.ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежів, штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобовязання, а також в інших випадках, передбачених основним зобовязанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобовязання (як основного боргу так і процентів за ним). При настанні зазначених випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобовязання та зобовязань, передбачених цим договором, у строк,що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Із довідки, наданої позивачем вбачається, що станом на 13 липня 2015 р. позичальник не мав простроченої заборгованості за тілом кредиту, але допускався порушень графіку погашення відсотків за користування кредиту, маючи прострочену заборгованість в сумі 1 325,84 доларів США. (а.с. 39)

Відповідно до ст. 39 ч.3 Закону України «Про іпотеку» суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Згідно роз'ясненням, що містяться в п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Суд вважає, що допущене боржником порушення основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Заявляючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки тільки тому, що був порушений графік погашення кредиту, банк не міг не розуміти, що, формально маючи право на пред'явлення такої вимоги, він не дотримується балансу інтересів - власного і свого контрагента. Такими вимогами банк ставить останнього в край невигідні умови. Пред'явивши такий позов, банк допустився зловживань свого права.

У відповідності зі ст. 37 ч.3 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Згідно зі ст. 39 ч.1 того ж Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на

предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

В порушення вказаних вимог законодавства позивач ані на момент надсилання відповідачеві листа-вимоги від 20 квітня 2015 р., ані на цей час вартість квартири, що є предметом іпотеки, не визначив.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на квартиру задоволенню не підлягають як такі, що суперечать діючому законодавству.

На підставі викладеного, керуючись ст. 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2, визнання права власності на квартиру відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А.Фунжий