СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/3470/16
ун. № 759/6382/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Семаніва Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_2, підписану її представником ОСОБА_3 про забезпечення позову,

В С ТА Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2, в особі її представника ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про зобовязання відповідача укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Одночасно з позовною заявою, було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1.

Позовну заяву разом із заявою про забезпечення позову було передано в провадження головуючого судді 12.05.2016 року

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, вдень її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Слід вказати, що така ж позиція викладена і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 року за № 10-72/0Є4-13.

Отже, з огляду на викладене, подана заява про забезпечення позову підлягає розгляду без участі сторін.

Вивчивши позовної заяви, заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Одним із видів забезпечення позову, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, є накладення арешту на майно.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з заяви про забезпечення позову, 15.09.2015 року між відповідачем та позивачем було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого сторони зобовязались не пізніше 10.09.2020 року укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яка на момент укладання договору належала тяжко хворій сестрі відповідача ОСОБА_5

Також у заяві вказано про досягнення між сторонами домовленості, що у випадку смерті ОСОБА_5, представники позивача здійснять оформлення спадщини та отримають свідоцтво про право на спадщину,для чого відповідачем було видано довіреність на ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 №676, яку 22.04.2016 року було скасовано відповідачем.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову у заяві вказано побоювання, що до моменту прийняття судом рішення щодо поданої позовної заяви, Відповідач може в будь-який момент здійснити відчудження квартири третім особам, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими вимогами.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття судом обраних позивачем заходів забезпечення позову, оскільки взаяв іне зазначено власника спірної квартири на даний що може мати наслідком невиправдане обмеження прав третьої особи як власника щодо розпорядження своїм майном.

Також, позивачем необґрунтовано та не доведено обставин необхідності вжиття судом таких заходів, зокрема щодо утруднення або неможливості виконання рішення суду у справі у разі невжиття таких заходів. Зокрема відсутні дані, які б вказували на вчинення відповідачем дій щодо намагань відчудження вказаної квартири тощо.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність достатніх даних вважати, що обраний позивачем захід забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами і його невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення вимог позивача.

Відтак, заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.151-152, ст.153, ст.210, ст.293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_2, підписану її представником ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції щодо забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня проголошення, а особами у справі, які не були присутні при її проголошенні, з дня отримання копії ухвали Апеляційному суду міста Києва через Святошинський районний суд м.Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Семаніва