УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту, додаткової угоди до договору та іпотечного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту з правилами від 25 вересня 2008 року № 0 та іпотечний договір, укладені між нею та публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі -ПАТ «УкрСиббанк»).

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що при укладенні вказаного вище кредитного договору їй, як споживачеві, у письмовій формі не повідомили кредитні умови про орієнтовну сукупну вартість кредиту, переваги та недоліки запропонованої схеми кредитування, не визначили, яка сторона несе валютні ризики та ризики падіння ринкової вартості іпотечної нерухомості, а також не було дотримано й обов'язкової письмової форми укладення кредитного договору, оскільки у її екземплярі відсутній підпис.

Крім того позивачка вказувала, що вона не підписувала правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», які є невід'ємною частиною договору.

Посилаючись на вказані обставини та вказавши, що умови кредитного договору про обов'язковість повернення позичкових грошових коштів саме в іноземній валюті незалежно від тієї обставини, що курс валюти зріс та відбулося підвищення вартості кредиту, є несправедливими, ОСОБА_4просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували вимоги ст. 11, ч. 19 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» та виходили з того, що позичальник був ознайомлений з умовами кредитування та відповідними правилами перед підписанням договору, про що зазначено у самому договорі, а тому дійшли обґрунтованого висновку, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору як на момент його укладення у 2008 році, так і на час укладення додаткової угоди у 2015 році щодо реструктуризації заборгованості, яка підтверджувала волевиявлення сторін, у зв'язку із чим відсутні правові підстави для задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович