Справа № 359/9292/14 Головуючий у І інстанції Яковлєва Л.В.
Провадження № 22-ц/780/282/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 02.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Яруну Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

11 вересня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що 21 серпня 2008 року між ВАТ комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за № 175/П/29/2008-840, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 204 962,24 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 14,59 % річних, строком до 20 серпня 2026 року.

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами укладено договір від 21.08.2008 року, відповідно до якого відповідач передав позивачу в іпотеку: земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий № :10:001:0362; земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровий № :10:001:0363; земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровий № :10:001:0368; земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий № :10:001:0369; земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий № :10:001:0385; земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номером :10:001:0386; земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий № :10:001:0400, усі з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

В звязку з тим, що станом на 10.06.2014 року у відповідача виникла заборгованість, яка складається з 202978,93 доларів США по тілу кредиту; 170444,21 доларів США по процентах; 23883,06 доларів США пені; 20496,22 доларів США штрафу, що загальним розміром еквівалентно 4931539,68 грн., в рахунок якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати в звязку з порушенням норм процесуального права і позов задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що гроші за кредитним договором відповідач одержав для купівлі вказаних вище земельних ділянок площею по 0,1200 га, кадастрові № № :10:001:0362; :10:001:0363; :10:001:0368; :10:001:0369; :10:001:0385; :10:001:0386; № :10:001:0400, що призначені для ведення індивідуального садівництва та розташовані на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Відповідно до укладеного між сторонами договору іпотеки від 21.08.2008 року дані земельні ділянки передані кредитору в іпотеку, як земельні ділянки, які стануть власністю іпотекодавця у майбутньому, після отримання державних актів на них.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що вказані земельні ділянки у власності відповідача не знаходяться в звязку з чим підстав для звернення стягнення на них не має.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому.

Згідно з ч.1 ст.125 Земельного кодексу України в редакції, яка була чинною в період часу з дня укладення іпотечного договору до 1 травня 2009 року, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникало після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчував право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу в редакції, яка є чинною з 1 травня 2009 року, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Встановлено, що відповідач державних актів на на право власності на дані земельні ділянки не отримав, право власності на них також і не зареєстрував в установленому законом порядку, що вбачається з інформаційних довідок з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.51-78) та довідки з Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області (а.с. 86).

Таким чином у позивача не має права вимоги для звернення стягнення на них, оскільки у відповідача відсутні права на дані земельні ділянки, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Договори купівлі-продажу земельних ділянок не можуть бути документальним підтвердженням права на земельні ділянки уданому випадку, оскільки право власності на земельні ділянки виникають лише після реєстрації цих прав.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відхилити.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді