Справа № 204/7998/15-ц
Провадження № 2/204/507/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.

при секретарі Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання їх таким, що втратили право користування житлом, розташованим за адресою АДРЕСА_1. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що позивач є власником 30/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 (квартира НОМЕР_5 в цілому) на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. за реєстровим номер 1-717 від 04.04.2003 року. Разом з позивачем у квартирі зареєстровані її чоловік - ОСОБА_2, син - ОСОБА_3 та брат ОСОБА_4. Проте вже більше одного року, а саме з травня 2013 року відповідачі виїхали з квартири та в належній квартирі не проживають, їх речі у квартирі відсутні. Комунальні послуги за проживання відповідачі не сплачують та не несуть ніяких витрат на утримання квартири. При цьому будь-яких перешкод у користуванні квартирою позивач не чинила. Реєстрація відповідачів у належній ОСОБА_1 квартирі значно порушує її права як приватного власника цієї квартири, оскільки вона обмежена у праві розпорядження цією квартирою на власний розсуд та вимушена самостійно сплачувати комунальні платежі за всіх осіб, які зареєстровані в квартирі. Факт непроживання відповідачів в належній їй квартирі та відсутність їх за місцем реєстрації з травня 2013 року підтверджується заявами сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також актом про відсутність відповідачів за місцем реєстрації. Оскільки відповідачі не проживають в квартирі більше одного року, виїхали з квартири до іншого місця проживання та позивач з ними не має жодної домовленості, щодо порядку користування квартирою та продовження їх реєстрації у вказаній квартирі, вони є такими, що втратили право користування квартирою. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку в належній позивачу квартирі суттєво обмежує її права. У зв`язку з реєстрацією відповідачі в належній їй квартирі, остання вимушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, що має для неї істотне значення, оскільки отримувані нею доходи недостатні для оплати комунальних послуг за себе і за відповідачів, які ніколи не оплачували та оплачують комунальні послуги. На підставі викладеного Позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення.

Третя особа ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що Позивач по справі - ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 28 травня 1977 року Осокорківською сільською радою Херсонської області, атів запис № 12 (а.с. 41).

24 червня 1995 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, виданого 24 червня 1995 року Музиківською сільською радою Білозерського району, актовий запис № 8. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с. 42).

Пізніше, 07 листопада 2000 року зазначений шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, виданим 07 листопада 2000 року Білозерським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, актовий запис № 180. Після розірвання шлюбу прізвище залишилося «ОСОБА_1» (а.с. 43).

24 грудня 2011 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4, виданого 24 грудня 2011 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1363. Після укладення шлюбу прізвище змінила на «ОСОБА_1» (а.с. 44).

Судом встановлено, що на підставі договору дарування 30/100 частин домоволодіння від 04.04.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-717, Позивач по справі є власником 30/100 частинами домоволодіння НОМЕР_6 розташованого на земельній ділянці площею 603 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до умов Договору Позивачу переходить у користування у житловому будинку Б-1 квартира № 2-4 (а. с. 9).

Право власності на зазначену частину домоволодіння НОМЕР_6 по АДРЕСА_1 було зареєстровано Позивачем у встановленому Законом порядку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_7 від 24.04.2003 року, виданого КП «ДМБТІ» (а. с. 10).

Відповідно до домової книги на домоволодіння АДРЕСА_1, у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 23.08.2009 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 02.02.2012 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 02.07.2012 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 - з 02.02.2012 року (а. с. 16). Вищевказаний факт також підтверджується довідкою № 5909 від 19.11.2015 року (а. с. 5).

Відповідно до Акту від 07.12.2015 року складеного та підписаного мешканцями квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_12, ОСОБА_7, Відповідачі за адресою: АДРЕСА_1 не проживають з травня 2013 року (а. с. 6).

Згідно заяви ОСОБА_6, який проживає в квартирі АДРЕСА_1, Відповідачі не проживають у зазначеній квартирі з травня 2013 року (а. с. 7). Згідно заяви ОСОБА_7, який проживає в квартирі АДРЕСА_2, Відповідачі не проживають у зазначеній квартирі з травня 2013 року (а. с. 7).

У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Відповідачі по справі втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою НОМЕР_5, у будинку НОМЕР_6 по АДРЕСА_1, оскільки не проживають там з травня 2013 року.

Таким чином, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді справи, у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням та вважає необхідним позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання Красногвардійського відділу ГУ Державної міграційної служби Дніпропетровської області зняти відповідачів з реєстраційного обліку у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи наведені приписи закону суд зазначає, що наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратило право користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття такої особи з реєстрації. Доказів на підтвердження того, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не буде виконане та особа не буде знята з реєстраційного обліку позивачем не надано, а тому вимоги позивача є передчасними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Крім того, зазначені вимоги задоволенню не підлягають з тієї підстави, що будуть порушувати права суб'єкта владних повноважень, в даному випадку Красногвардійського відділу у місті Дніпропетровськ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та вимоги чинного законодавства, оскільки управління державної міграційної служби по справі є третьою особою, до якої не може бути пред'явлено вимог, у межах розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з Відповідачів на користь Позивача.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10, 11, 88, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у розмірі 162,40 грн.(сто шістдесят дві гривні, 40 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у розмірі 162,40 грн.(сто шістдесят дві гривні, 40 копійок)

Стягнути з ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у розмірі 162,40 грн.(сто шістдесят дві гривні, 40 копійок)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез