АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Шаховніна М.О.
№ 22-ц/796/8886/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщук М.І.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Шуліки АліниВолодимирівни, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до постанови Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 за кредитними договорами, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Згідно інформації з програмного комплексу щодо карти/рахунку ОСОБА_2, стан рахунку є відкритим, та вказано строк дії карти 11/14, тобто строк дії картки установлено до листопада місяця 2014 року. Крім того, згідно з п. 1.7.31 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом встановлено сторонами тривалістю у 50 років, а тому застосування позовної давності є незаконним.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 29 жовтня 2015 року скасовано рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 21105,79 грн., а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 7959,84 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9172,72 грн. та заборгованість по пені та комісії за користування кредитом у розмірі 2492 грн., штрафи у розмірі 500 грн. (фіксована частина) 981,23 грн. (процентна складова). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 29 жовтня 2015 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

В апеляційній інстанції представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого, банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У відповідності до п. 1.1.2.5. Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_2 зобов'язався виплачувати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, перевищення платіжного ліміту, а також виплачувати комісію на умовах, передбачених вказаним Договором.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором, 07 жовтня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість, яка відповідно до наданих ним розрахунків станом на 31 липня 2014 року становить 21105,79 грн., з яких: 7959,84 грн. - заборгованість за кредитом, 9172,72 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2492 грн. - заборгованість по сплаті комісії, 500 грн. - штрафні санкції (фіксована частина), 981,23 грн. - штрафні санкції (процентна складова) (а. с. 4).

ОСОБА_2 подав до суду заяву про застосування позовної давності.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» з підстав пропуску позивачем строків звернення до суду за захистом свої прав з урахуванням поданої відповідачем заяви про застосування позовної давності.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов було заявлено ПАТ КБ «ПриватБанк» 07 жовтня 2014 року зі спливом позовної давності. Початок перебігу строку позовної давності суду відраховував з моменту виникнення простроченої заборгованості за кредитом - з березня 2011 року.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до інформації з програмного комплексу щодо карти/рахунку ОСОБА_2, вбачається, що стан рахунку є відкритим, строк дії карти вказано до 11/14. Тобто, строк дії картки було визначено до листопада 2014 року.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 не спростував того, що картка видавалася йому до листопада 2014 року, не зазначив іншого строку. Вказані обставини відповідач не спростовував і в касаційній скарзі. Колегією суддів на підставі наявних в справі письмових доказів підстав для припинення строку дії картки до зазначеної дати.

Відтак, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно з ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 21 лютого 2011 року за кредитом, процентами та комісією, строк сплати в межах трьох років до звернення до суду в межах загальної позовної давності, за неустойкою - в межах року до звернення до суду.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на те, що сторонами було визначено строк позовної давності тривалістю у 50 років.

Так, згідно з п. 1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, які були надані позивачем разом із позовною заявою, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів визначений тривалістю у 50 років.

Разом з тим, позивачем не було надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при укладенні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності.

З позовом про стягнення заборгованості до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 07 жовтня 2014 року.

За результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк», з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором за кредитом, процентами та комісією, за період з 07 жовтня 2011 року по 31 липня 2014 року, що відповідно до наданих позивачем розрахунків становить 16 195,15 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 6255,89 грн., заборгованість за процентами - 7845,26 грн., заборгованість за комісією - 2094,00 грн.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, штраф 500 грн. (фіксована частина), 981,23 грн. (процентна складова) були нараховані ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно з п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, якими передбачено обов'язок позичальника сплатити такий штраф у разі порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, більш ніж на 30 днів. Відповідно до розрахунків заборгованості, наданих позивачем, прострочена заборгованість за кредитом та процентами починає рахуватися , починаючи з березня 2011 року. Тобто, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення штрафу були заявлені зі спливом позовної давності.

Враховуючи викладене, заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню 186,92 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Шуліки Аліни Володимирівни, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 21 лютого 2011 року за період з 07 жовтня 2011 року по 31 липня 2014 року в розмірі 16 195,15 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 6255,89 грн., заборгованість за процентами - 7845,26 грн., заборгованість за комісією - 2094,00 грн.

В іншій частині вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 186,92 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді