Справа № 465/5269/12 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/783/189/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Штефаніци Ю.Г. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 на заочне рішення Франківського районного суду міста Львова від 30 квітня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Універсал Банк" до ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Тандем-Захід" про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Франківського районного суду міста Львова від 30 квітня 2013 року позов Публічно акціонерного товариства /ПАТ/ "Універсал Банк" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Універсал Банк" станом на 23.03.2012 року заборгованість по кредиту в сумі 172977,16 доларів США та пеню в сумі 738,95 доларів США, а всього 172816,11 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 1380057,61 грн.

Звернуто стягнення на будівлю бетонорозчинного вузла літ. "П-2" загальною площею 50,5 кв.м., що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Садова, 2-"а" та належить Іпотекодавцю- Майновому поручителю (Товариству з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Тандем-Захід", шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленого в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Універсал Банк" за Кредитним договором №19/265-07к від 01.08.2007 року в розмірі 172816,11 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 1380057,61 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_4 оскаржив ОСОБА_5. Вважає рішення незаконним та необгрунтованим у зв"язку з тим, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, неправильно застосовано норми матеріального, а також порушені норм процесуального права. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні належні докази про передачу предмета застави позичальничу ОСОБА_5, так само як і відсутні будь-які докази отримання останнім коштів в сумі 200000 доларів США. В апеляційній скарзі апелянт просить постановити ухвалу, якою скасувати заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 30.04.2013 року та закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, що 01.08.2007 року між ВАТ "Банк Універсальний", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №19/265-07к на суму 200 000,00 доларів США, строком до 31.07.2017 року та відсотками за користування кредитом у розмірі 12,5 відсотків річних.

Згідно умов кредитного договору №19/265-07к від 01.08.2007 року, ПАТ "Універсал Банк" надав відповідачу ОСОБА_5 кредит в сумі 200 000,00 доларів США з терміном погашення до 31.07.2017 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідно до кредитного договору, заборгованість відповідачів перед позивачем станом на 23.03.2012 року становить: заборгованість по кредиту в сумі 172 077,16 доларів США та пеня в сумі 738,95 доларів США, а всього 172816,11 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 1380 057,61 гривень.

З метою забезпечення виконання взятого на себе зобов'язання між відповідачами та позивачем був укладений іпотечний договір від 01.08.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Задовольняючи позов Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Універсал Банк" суд першої інстанції виходив з тих підстав, що відповідачі добровільно не виконують у строки взяті на себе зобов"язання за кредитним договором, оскільки ОСОБА_5 станом на 23.03.2012 року допустив заборгованість в розмірі 172816,11 доларів США, що в еквіваленті станом на день проведення розрахунку становить 1374156,58 грн. Одночасно при постановленні рішення судом звернуто стягнення на предмет застави.

З такими висновками суду, колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ст. 202 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (ч. 2 ст. 214 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, істотними умовами кредитного договору відповідно до вимог ст.ст. 638, 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов"язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положення ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до вимог ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Як вбачається з п.1.1. Кредитного договору, за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти у розмірі 12.5 % проценти річних.

Відповідно до п. 6.1.1. Кредитного договору ОСОБА_5 зобов"язувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним Договором терміни, а також виконати інші свої зобов"язання згідно даного Договору.

Згідно п.4.5 Договору, сплата позичальником заборгованості по кредиту здійснюється відповідно до Графіку погашення заборгованості по кредиту (Додаток №1), який є невід"ємною частиною Договору.

Відповідно змісту п.9.1, п.9.2 Кредитного договору, за несвоєчасне повернення кредитних коштів та за несвоєчасну сплату процентів, позичальник сплачує банку пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та штраф в розмірі 2% від суми кредиту за кожний випадок.

Відповідно до змісту п.10.3 Кредитного договору, банк вправі вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручитель може буди одна особа або кілька осіб.

Згідно змісту ч.1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржник зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Частиною.2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів.

Підписавши кредитний договір №19/265-07к разом з додатком №1, а також договір іпотеки в якості позичальника та директора ТзОВ "Тандем-Захід", ОСОБА_5 погодився з усіма істотними умовами кредитного договору (суми кредиту, відсоткової ставки та інше) та договору іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 з моменту підписання кредитного впродовж розрахункового періоду, до 10.03.2012 року, користувався кредитними коштами, здійснював погашення заборгованості по тілу кредиту та відсотках, однак такі погашення здійснював нерегулярно та не в повному розмірі, в зв"язку з чим станом на 23.03.2012 року у нього утворилася заборгованість по кредитному в розмірі 172816,11 доларів США.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку мають місце порушення ОСОБА_5 прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з останнього на користь позивача заборгованості кредитному договору №19/265-07к від 01 серпня 2007 року, що станом на 23.03.2012 року складає 172816,11 доларів США, що в еквіваленті становить 1380057,61 грн.

Відповідно до умов Іпотечного договору іпотекодержатель має право, у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань, а також в інших випадках, передбачених цим договором, задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством та іпотекодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання у випадках, передбачених Іпотечним договором та Кредитним договором.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки

Таким чино, ПАТ "Універсал Банк" у зв"язку з виникненням заборгованості у ОСОБА_5 перед ним, заявив вимогу, а суд першої інстанції задовольнив вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки - будівлю бетонорозчинного вузла літ. "П-2" загальною площею 50,5 кв.м., що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Садова, 2-"а" та належить Іпотекодавцю- Майновому поручителю (Товариству з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Тандем-Захід", шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленого в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства /ПАТ/"Універсал Банк" за Кредитним договором №19/265-07к від 01.08.2007 року в розмірі 172816,11 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 1380057,61 грн.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки доводи апеляційної скарги по суті спрямовані на визнання кредитного договору недійсним, що не є предметом розгляду в даній справі, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 30 квітня 2013 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 30 квітня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: В.І. Береза

ОСОБА_7