АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 760/8778/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Кицюк В.С.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4768/2016 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді Музичко С.Г.,

суддів Кирилюк Г.М., Заришняк Г.М.,

при секретарі Гладченко Ю.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором позики,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідачів про стягнення боргу. Обрунтовуючи позов, вказала на невиконання зобов'язань щодо повернення коштів відповідачами за договором позики.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заборгованість по договору позики від 20.05.2008 року на загальну суму 7 516 383,22 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 654 грн. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором позики відмовлено.

Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12.05.2014 року, якою накладено арешт на належне ОСОБА_5 нерухоме майно, а саме АДРЕСА_3., земельну ділянку площею 0,132 га, розташовану в АДРЕСА_1, по АДРЕСА_2, скасувано після вступу рішення в законну силу.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року в частині скасування судом заходів забезпечення позову. Зазначає, що в силу ст. 151-154 ЦПК України підстав для скасування заходів забезпечення позову у суду не було.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.05.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, згідно з умовами якого позивач надала в борг відповідачу грошові кошти, у розмірі 380 000 доларі США, що еквівалентно 1 1919 000 грн., строком до 20.05.2012 року.(.а.с 6)

Пунктом 3 договору визначено, що позика є безпроцентною та отримується на особисті цілі.

Проте, в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, а також вправі нараховувати пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. (п. 6 договору)

20.05.2008 року між сторонами було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_4 взяв на себе зобов`язання відповідати перед ОСОБА_2 за виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань за договором позики від 20.05.2008 року.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 17.07.2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання зобов'язання за договором поруки припиненим задоволено. Визнано припиненими зобов'язання ОСОБА_4 за договором поруки від 20.05.2008 року укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту.(а.с.127).

Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржено.

Доказів виконання відповідачем ОСОБА_5 умов договору позики матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, забороною вчиняти певні дії.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.05.2014 року накладено арешт на належне ОСОБА_5 нерухоме майно.

Вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову після вступу рішення в законну, суд не обґрунтував свого рішення та не звернув уваги, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 7 516 383,22 грн. (сім мільйонів п'ятсот шістнадцять тисяч триста вісімдесят три грн..), як наслідок скасування заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

За таких обставин, висновок суду про скасування заходів забезпечення позову є передчасним, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

вирішила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року скасувати в частині скасування судом заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12.05.2014 р. у справі, якою накладено арешт на належне ОСОБА_5 нерухоме майно, а саме АДРЕСА_3, земельну ділянку площею 0,132 га, розташовану в АДРЕСА_1 в АДРЕСА_2

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді