Справа № 592/6145/15-ц
Провадження № 2/592/321/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Першого державного пожежно-рятувального загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що 05.05.2015 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Toyota Corolla, р. н. ВМ 5667 ВВ, 2014 р. випуску, що належить ОСОБА_2 на праві власності, та автомобіля ЗІЛ, р. н. 1342 Ч2, що належить УДПРЗ УДСНС України у Сумській області - відповідачу, за участі водія вказаного транспортного засобу ОСОБА_3 На місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди, інспекторами ДАІ з обслуговування м. Суми була складена схема дорожньо-транспортної пригоди, в результаті чого відносно третьої особи в справі - ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України, який був направлений на розгляд до Зарічного райсуду м. Суми. Також, відділом ДАІ позивачеві була видана довідка від 05.05.2015р., в якій зазначено, що внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження. Постановою Зарічного райсуду м. Суми від 14.05.2015р. ОСОБА_3 визнано винним в ДТП. В процесі ДТП був пошкоджений автомобіль Toyota Corolla та згідно висновку товарознавчого дослідження від 18.05.2015р. вартість матеріальної шкоди складає 146 651,58 грн., з яких: 133 279,80 грн. - вартість відновлювального ремонту та 13 371,78 грн. - втрата товарної вартості. 05.06.2015 р. ПрАТ «СК «ВУСО», в якому застраховано автомобіль ЗІЛ, р. н. 1342 Ч2, ОСОБА_2 було виплачено в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 50 000 грн. У звязку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді, в сумі 96 651,58 грн., а також відшкодування моральної шкоди в сумі 6 000 грн. та витрати, повязані з наданням правової допомоги, в сумі 3 000 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні дав пояснення аналогічні вищевикладеному та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не зявився без поважних причин.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві власності автомобіль ОСОБА_4, р. н. ВМ 5667 ВВ, 2014 р. випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія СХХ 323583 (а.с.12).

З копії довідки, виданої Відділом Державтоінспекції обслуговування м. Суми та автомобільно-технічної інспекції, вбачається, що автомобіль Toyota Corolla, р. н. ВМ 5667 ВВ, який належить ОСОБА_2, отримав механічні пошкодження, а саме: деформація задньої частини автомобіля: задній бампер, піддержувач бампера, кришка багажника, ліве та праве заднє крило, задні фари, подряпини на задньому склі (а.с.14).

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 14.05.2015 р., ОСОБА_3 визнано винним у ДТП, що сталося 05.05.2015 р. та внаслідок якого автомобіль Toyota Corolla, р. н. ВМ 5667 ВВ, отримав механічні пошкодження, та встановлено, що ОСОБА_3, керуючи автомобілем ЗІЛ 432921, д. н. 1342 Ч2, порушив ПДР України (а.с.15).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З довідки, виданої 16.09.2015 р. Першим державним пожежно-рятувальним загоном Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, вбачається, що ОСОБА_3 з 04.08.2014 р. і по теперішній час перебуває на посаді водія 1 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області (а.с.127).

Враховуючи те, що третя особа - ОСОБА_3 в момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем і був працівником, та керував транспортним засобом ЗІЛ, р. н. 1342 Ч2, в силу своїх трудових обовязків, цивільно-правову відповідальність за шкоду, яка була заподіяна позивачеві з вини третьої особи з підстав, передбачених ст. ст. 1172, 1187 ЦК України, несе виключно юридична особа, тобто Перший державний пожежно-рятувальний загін Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, який є володільцем джерела підвищеної небезпеки та працівником якого є третя особа, який під час виконання своїх безпосередніх трудових обовязків водія й завдав шкоду позивачеві.

Такої правової позиції дотримується й Верховний суд України, який в п. п. 4, 5 Постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1993 р. за № 6, з подальшими змінами та доповненнями, розяснив, що не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки у звязку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися. Під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст.1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст.1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була.

Суд вважає, що механічні пошкодження автомобіля Toyota Corolla, р. н. ВМ 5667 ВВ, стались з вини третьої особи, що підтверджується постановою Зарічного районного суду м. Суми від 14.05.2015 р., а тому з відповідача підлягають стягненню збитки відповідно до положень ст. 1166 ЦК України.

Визначаючи розмір матеріальних збитків, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1192 ЦК України, - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З висновку № 027/2015 автотоварознавчого дослідження вбачається, що вартість матеріальної шкоди, завданої власникові автомобіля марки Toyota Corolla, 2014 р. випуску, р. н. ВМ 5667 ВВ, в наслідку ДТП, що сталося 05.05.2015 р., складає 146 651,58 грн. (а.с.16-87).

Вказаний висновок експертного дослідження суд вважає обґрунтованими, дослідження було проведено повно і обєктивно на підставі чинних на момент його проведення нормативних актів, з врахуванням цін на момент проведення дослідження.

05.06.2015 р. ПрАТ «СК «ВУСО», в якому застраховано автомобіль ЗІЛ, р. н. 1342 Ч2, ОСОБА_2 було виплачено в рахунок страхового відшкодування 50 000 грн. (а. с. 88-89, 90, 91).

Оскільки шкода майну ОСОБА_2 була завдана ОСОБА_3 при виконанні ним трудових обовязків, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром щкоди і страховою виплатою, а саме 96 651,58 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

146 651,58 грн. 50 000 = 96 651,58

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України,- моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, - моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням чи знищенням її майна, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Оскільки судом встановлено винність у спричиненні ДТП, ОСОБА_3, працюючого водієм в Першому державному пожежно-рятувальному загоні Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, внаслідок події пошкоджено майно позивача, то суд вважає, що неправомірними діями, які полягали в порушенні ПДР України, позивачеві спричинено моральну шкоду, пов'язану з ДТП та пошкодженням майна.

Сума відшкодування моральної шкоди, визначена позивачем не відповідає обставинам ДТП, степеню вини відповідача, принципам розумності та справедливості. Оцінюючи вищевикладені обставини та обґрунтування моральної шкоди позивачем, суд вважає, що сума в 1 500 грн. буде достатньою для відшкодування моральних страждань позивача.

Як роз'яснено в п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013 ).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року №3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права, незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

16.03.2016 р. ОСОБА_5 протокольною ухвалою суду було допущено до участі у справі, в якості особи, яка надає правову допомогу позивачеві. Отже ОСОБА_5 брав участь у справі на підставі договору про надання правових послуг адвоката від 05.03.2016 р. (а.с.150,152).

Таким чином, ОСОБА_5 має право на надання правової допомоги, а здійснення представництва прав та інтересів ОСОБА_2 під час розгляду справи обумовлено договором та ордером.

Як роз'яснено в п. 48 вищевказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад: складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

При вирішенні питання про розмір витрат на правову допомогу, які відповідач має компенсувати позивачеві суд враховує граничний розмір такої компенсації, яка визначена відповідним законом. Зокрема, згідно із статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата з 01.01.2016 р. становить 1 378 грн. 00 коп. Ураховуючи викладені норми Законів, розмір компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі не може перевищувати 551грн. 20 коп. (1378 грн. * 40%).

Відповідно до журналу судового засіданні від 23.12.2015 р., - представник позивача, ОСОБА_6, яка складала позовну заяву, приймала участь в судовому засіданні у якості представника позивача за довіреністю, надавала в суді пояснення по мотивам позову і відповідно до ст. 56 ЦПК України суд не постановляв ухвали про допуск її до участі у справі як особи, яка надає правову допомогу.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_5 був допущений до участі у справі в якості особи, яка надає правову допомогу 16.03.2016 р., то необхідно стягнути з відповідача на користь позивача розмір винагороди за участь у судовому засіданні при розгляді справи в сумі 55,12 грн. Так, як згідно журналу судового засідання від 16.03.2016 р. загальна тривалість судового засідання за участю ОСОБА_5 складає 4 хв.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 10, 56, 57-60, 62, 64, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до Першого державного пожежно-рятувального загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Першого державного пожежно-рятувального загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді, в сумі 96 651,58 грн.

Стягнути з Першого державного пожежно-рятувального загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в сумі 1 500 грн. та 55,12 грн. витрат, повязаних з наданням правової допомоги.

Стягнути з Першого державного пожежно-рятувального загону Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1210,12 грн. сплачений при подачі позову до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Б. Князєв