Справа №: 653/4016/15-ц
Провадження № 2-к/653/1/16
У Х В А Л А

іменем України

28.01.2016

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря Разумної А.В.,

боржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України ухвали про судовий наказ суду Бобруйського району і м. Бобруйськ, Республіки Білорусь від 15 квітня 2011 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1,

встановив:

22 грудня 2015р. на адресу Генічеського районного суду Херсонської області надійшло клопотання ОСОБА_2 про визнання та виконання на території України ухвали про судовий наказ суду Бобруйського району і м. Бобруйськ Республіки Білорусь від 15 квітня 2011р.

У судове засідання зявився відповідач ОСОБА_1, який зазначив, що готовий сплачувати аліменти згідно вимог законодавства України.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши клопотання та подані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15 квітня 2011р. судом Бобруйського району і міста Бобруйська Могилевської області Республіки Білорусь постановлено ухвалу про судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 25 % усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % бюджету прожиткового мінімуму у середньому на душу населення для працездатного одного з батьків, починаючи стягнення з 14 квітня 2011р. до його повноліття.

Ухвалою суду Бобруйського району і м. Бобруйська Могилевської області Республіки Білорусь внесено зміни до ухвали про судовий наказ від 15 квітня 2011р., та зазначено в якості стягувача - ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно довідки голови суду Бобруйського району і міста Бобруйська ОСОБА_5 ухвала про судовий наказ набрала законної сили 15 квітня 2011р., та направлена на виконання до відділу примусового виконання Бобруйського району і м. Бобруйська Республіки Білорусь.

Згідно листа першого заступника начальника управління примусового виконання Бобруйського району і м. Бобруйська ОСОБА_6 від 02 вересня 2015р. вбачається, що було встановлено місце проживання боржника ОСОБА_1, а саме: Україна, Херсонська область, с. Щасливцеве, вул. Морська,124а.

Оскільки боржник знаходиться на території України, тому стягувачем ОСОБА_2 внесено клопотання до компетентного суду України з проханням визнати і дозволити примусове виконання на території України ухвали про судовий наказ суду Бобруйського району і м. Бобруйськ Республіки Білорусь від 15 квітня 2011р.

Питання визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів, в тому числі судів Республіки Білорусь регулюється Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеної державами - членами СНД у м. Мінську 22 січня 1993 р. і ратифікованої в Україні Законом від 10 листопада 1994 р. та в Республіці Білорусь.

За ст. 53, 54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, до клопотання про дозвіл примусового виконання рішення додаються: 1) рішення або його засвідчена копія; 2) офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; 3) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд.

Суд вважає, що надана на виконання ухвала суду про судовий наказ та додані до неї документи відповідають вимогам вищевказаної Конвенції, а тому суд може вирішити питання про його визнання та виконання в Україні.

Відповідно до ст. 391 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути предявлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути предявлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Судом встановлено, що ухвала про судовий наказ суду Бобруйського району і міста Бобруйська Могилевської області Республіки Білорусь від 15 квітня 2011р. набрало законної сили 15 квітня 2011р. та містить вимогу про стягнення періодичних платежів.

Таким чином суд вважає, що з боржника ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість по сплаті аліментів за останні три роки, тобто починаючи з 22 грудня 2012р.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів» (№ 2860-III) від 29.11.2001 на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, відповідний суд України видає виконавчий лист, який надсилається для виконання в порядку, встановленому законом.

Дії та заходи з примусового виконання рішення іноземного суду провадяться державними виконавцями у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про міжнародне приватне право» (№2709-IV) від 23.06.2005 зобов'язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених ст. 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. Якщо особа, яка має право на утримання, не може його одержати згідно з правом, визначеним у частині першій цієї статті, застосовується право їхнього спільного особистого закону. Якщо особа, яка має право на утримання, не може його одержати згідно з правом, визначеним частинами першою і другою цієї статті, застосовується право держави, у якій особа, яка зобов'язана надати утримання, має місце проживання.

Тобто, виходячи із наведеної норми, оскільки не може бути застосоване право держави, в якій проживає стягувач щодо визначення мінімального розміру аліментів на дитину, має бути застосоване право держави України, на території якої проживає боржник.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням наведених вище норм, суд вважає, що на території України може бути дозволено примусове виконання рішення суду Республіки Білорусь в частині стягнення аліментів на дитину із зазначенням мінімального розміру такого стягнення, який встановлюється на підставі ч.2 ст. 182 СК України.

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив:

клопотання ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати і допустити до примусового виконання на території України ухвалу про судовий наказ суду Бобруйського району і міста Бобруйська Могилевської області Республіки Білорусь від 15 квітня 2011р. про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_5) аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 25% заробітку і (чи) інших видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2012 року і до повноліття дитини.

Копію ухвали надіслати стягувачеві та боржникові у триденний строк з дня її ухвалення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_7