Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5138/15-ц
Провадження №: 2/332/136/16
03 лютого 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючий суддя Шалпегіна О.Л.
при секретареві Кравець І.С.
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги,
КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» після відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Посилаючись на протиправність дій відповідача, представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення у сумі 5229,27 грн. і судовий збір, сплачений КОНЦЕРНОМ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» при звернені до суду у сумі 1218 грн.
Відповідач, повідомлена про час і місце судового розгляду належним чином, повторно в судове засідання не зявилась, не повідомивши причини неявки. Від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд за згодою представника позивача вважає можливим вирішити справу за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення.
Вислухавши думку представника позивача, дослідивши надані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Обов'язок відповідача сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст. 322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Крім того, правовідносини між сторонами також регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року (далі - Правила).
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач є власником житлового приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тенісна, б. 14, кв. 73 (а.с. 6) та споживачем послуг, які надаються позивачем.
КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі, що підтверджується відповідним свідоцтвом від 26.07.2002 р. (а.с. 13).
Відповідно до Статуту, затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови № 1589р від 26.07.2002 року, основною метою діяльності КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну (а.с. 12-13).
Право позивача на отримання оплати за надані послуги з опалення та підігріву питної води підтверджено рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 року «Про визначення виконавців комунальних послуг», відповідно до якого з 01.04.2011 року в м. Запоріжжі виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж (а.с. 15).
Під час розгляду справи встановлено, що строк попереднього договору про надання послуг з централізованого опалення сплив, укладений між сторонами сплив 23.07.2015 р. (а.с. 8-9), а новий договір про надання вказаних послуг сторонами не укладався.
Проте суд зазначає, що відсутність факту підписання сторонами письмового договору не є підставою для звільнення від оплати наданих відповідачам послуг з опалення. Адже, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» надавав відповідачу комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, остання використовувала їх для власних потреб, частково провадила їх оплату, що свідчить про існування між ними договірних відносин. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг.
Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст. 32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору.
Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення із ОСОБА_2 Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2015 р. заявнику було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу оскільки існував спір про право (а.с. 10).
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач свої зобов'язання щодо оплати за отримані послуги з теплопостачання за період з 01.11.2012 року по 01.12.2015 року в повному обсязі не виконала. З розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача складає 5229,27 грн. (а.с. 7).
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).
Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок заборгованості, оскільки він відповідає встановленим законодавством порядку і тарифам, а позивач має право на стягнення вказаної заборгованості через неналежне виконання відповідачами своїх обовязків щодо оплати наданих послуг.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд вважає, що позов КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» підлягає задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачем документально підтверджено відповідними платіжними дорученнями сплата судового збору при зверненні до суду з позовною заявою та заявою про видачу судового наказу у сумі 1096,20 грн. та 121,8 грн. відповідно (а.с. 1, 5), що загалом складає 1218 грн.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» судовий збір, сплачений при звернені до суду 1218 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 60, 212-215, 224-226 України, суд
Позовні вимоги КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2012 р. по 01.12.2015 р. у розмірі 5229 (пять тисяч двісті двадцять девять) грн. 27 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» судовий збір 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн.
Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 03.02.2016 р. Повний текст рішення виготовлено 05.02.2016 р.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Шалпегіна