Справа №563/417/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.06.2016 року Корецький районний суд
в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.
секретар судового засідання Степанюк Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 07 вересня 2008 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від нього позику у сумі 40 200 (сорок тисяч двісті) грн., з кінцевим терміном повернення до 01 січня 2009 року.
Оскільки у встановлений строк відповідач коштів не повернув, спір став предметом судового розгляду. Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 16 лютого 2011 року з відповідача було стягнуто заборгованість за даним договором позики у сумі 40 326 грн. Однак, боржником у встановлені терміни рішення суду виконане не було.
А відтак, в силу вимог ст.ст.610, 612, 625 ЦК України, позивач ставив питання про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь три проценти річних від простроченої суми грошового зобовязання в розмірі 3618 (три тисячі шістсот вісімнадцять) грн. Також просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, які складаються з: 2756 грн. витрат на правову допомогу, 551 грн. 20 коп. сплачений судовий збір.
Позивач в судове засідання не зявився. Представник позивача адвокат ОСОБА_3 в заяві на імя суду просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги задовільнити.
Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив.
За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
07 вересня 2008 року між сторонами був укладений договір позики за яким позивач надав відповідачу позику в розмірі 40 200 (сорок тисяч двісті) грн., а відповідач зобовязувався повернути позику в строк до 01 січня 2009 року.
Разом з тим, відповідач не виконав вчасно свого зобовязання з повернення позики.
Заочним рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 16 лютого 2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 40 200 грн. та три процента річних за користування коштами у розмірі 1206 грн. Зазначені обставини в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Однак, після ухвалення зазначеного заочного рішення ОСОБА_2 знову порушив умови договору позики, вчасно не сплатив борг.
У відповідності до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.
Згідно із ч.1, ч.3 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обовязку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму передбачену статтею 625 цього Кодексу.
В частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічне положення містить ч.1 ст.1050 ЦК України.
Даними правовими нормами регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.
Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.
При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.
Такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Згідно із положень ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
У відповідності до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
На підставі договору про надання адвокатської правової допомоги від 29 березня 2016 року адвокат ОСОБА_3 зобовязувався надати правову допомогу ОСОБА_1
Розмір наданої адвокатом ОСОБА_3 правової допомоги ОСОБА_1 становить 2756 грн., що складається: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин 1 год., вивчення та правовий аналіз наданих матеріалів 1 год., підготовка позовної заяви 3 год., згідно із розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу.
Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» установлено з 01 січня 2016 року мінімальну заробітну плату в розмірі 1378 грн. 00 коп.
Зважаючи на вказане, з врахуванням вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, складності та обєм виготовленої позовної заяви, клопотань, заяв, суд приходить до переконання, що вимога про стягнення витрат на правову допомогу, понесених позивачем підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1000 грн. витрат на правову допомогу.
На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати з оплати судового збору за предявлення позову в розмірі 551 грн. 20 коп.
За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст.10, 60, 62, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 3 618 (три тисячі шістсот вісімнадцять) грн. в рахунок трьох процентів річних за користування коштами, а також витрати понесені на оплату судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп. та на правову допомогу в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн.
В решті позову відмовити.
Відповідачем може бути подана до Корецького районного суду Рівненської області заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Корецький районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

С у д д я :