Справа № 367/2570/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.

з участю секретаря Григорян Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 26.06.2010 року між ним та ОСОБА_2 укладено шлюб, в подальшому за рішенням Шевченківського районного суду міста Києва їх шлюб було розірвано 08.05.2014 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказує, що діти зареєстровані в його приватній квартирі АДРЕСА_1.

Позивач вказує, що в даний час його менша донька ОСОБА_4 фактично викрадена відповідачкою та знаходиться в Російській Федерації вже більше року, дозволу на виїзд дитини за кордон він, як батько, фактично не надавав. Старша донька ОСОБА_3 проживає з ним. 25.04.2012 року його малолітня донька ОСОБА_3 перенесла операцію на серці та проходила курс лікування з 23.04.2012 року по 11.05.2012 року, що підтверджується медичними висновками. Під час перебування доньки на стаціонарному лікуванні та в післяопераційному періоді догляд за дитиною здійснював він. Під час реабілітаційного періоду, який тривав 6 місяців приїжджав до дитини лише він, натомість відповідач станом дитини не піклувалася, що підтверджується довідкою науково-практичного медичного центру дитячої кардіології та кардіохірургії від 23.01.2013 року, а також медичною картою його доньки, з якої вбачається, що відповідачка неодноразово до лікаря доньку везти відмовлялася. Згідно із висновками експертного психологічного дослідження від 22.08.2013 року та висновком додаткового експертного дослідження від 23.02.2015 року чітко встановлений факт відсутності емоційного контакту і прихильності дитини до відповідача через ряд конфліктів, створених відповідачем. Також, відповідач неодноразово намагалася викрасти доньку в різний спосіб. Так, наприклад, коли відповідач намагалася забрати дитину із дитячого садочку, їх донька не пішла до неї та повідомила вихователя, що цю жінку вона не знає. Також спроби викрасти дитину були в присутності невідомих йому чоловіків просто на вулиці.

Вказує, що за рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28.08.2013 року визнано місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її матір'ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2; згідно акту обстеження умов проживання дитини від 06.01.2015 року за цією адресою на час обстеження двері квартири ніхто не відкрив, зі слів мешканки квартири, хто живе в квартирі вона не знає, діти в квартирі не проживають. Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 06.01.2015 року за адресою АДРЕСА_3 на час обстеження двері квартири відкрила подруга відповідача та повідомила, що остання там не проживає, де зараз знаходиться вона не знає.

Позивач також вказує, що в своїй квартирі АДРЕСА_1 він з донькою проживає сам. Натомість, він не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, веде здоровий спосіб життя, що підтверджується сертифікатами про проходження профілактичного наркологічного огляду від 09.04.2015 року та медичною довідкою про проходження психіатричного огляду від 09.04.2015 року. Згідно характеристик від 25.01.2013 року, 15.01.2013 року, 24.01.2013 року він характеризується позитивно, є неконфліктним, до адміністративної відповідальності не притягався. Натомість відповідач, починаючи з травня 2012 року проживає окремо в м. Києві, точна адреса її фактичного проживання йому не відома, з зазначеного часу жодного з покладених на неї законом обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на повному його утриманні, додатково для розвитку дитини він прикладає всі свої зусилля та можливості.

Службою у справах дітей було проведено перевірку та складено акт обстеження матеріально-побутових умов дитини від 20.10.2014 року, перевіркою встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини, в квартирі наявна побутова техніка, функціональні меблі, в дитини є окреме місце для сну, наявно багато одягу, іграшок. Натомість відповідач проживає окремо, ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умови для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Взагалі, спосіб життя відповідача є антисоціальним, вона раніше неодноразово лікувалась в психіатричному диспансері, схильна до агресії, погрожує йому та дитині фізичною розправою. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір'ю, свідомого нехтування нею своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Названі дії у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також позивач вказує, що у зв'язку із тим, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати дитину, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, а дитина перебуває на його повному утриманні, виникає необхідність у стягненні з відповідача на його користь аліментів на утримання дитини.

В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на його користь судовий збір по даній справі згідно квитанцій.

ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що ОСОБА_1 просить позбавити її батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3, 2010 року народження, оскільки вона ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків по вихованню дітей: не піклується про їх духовний розвиток, не забезпечує медичного догляду та лікування дітей, жорстоко поводиться з ними, яке полягає у застосуванні недопустимих методів виховання, що свідчить про ухилення матері від виконання своїх материнських обов'язків. Однак викладені обставини в позовній заяві не відповідають дійсності та спростовуються наступним: з 26 червня 2010 року вона з ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2013 року між ними було розірвано, після чого відповідач подав на оскарження до Апеляційного суду м. Києва, якій відбувся 25.06.2013 року , мотивуючи тим, що розірвання шлюбу не відповідає як інтересам матері та інтересам малолітніх дітей, на суд він не з'явився, і Апеляційний суд залишив рішення Шевченківського районного суду без змін.

Позивач вказує, що від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Не відповідає дійсності зазначене позивачем щодо її ухилення від проходження медично-профілактичного огляду старшої доньки, оскільки на той час вони перебували в шлюбі, крім того, батьки несуть однакові обов'язки відносно своїх дітей. Як підтверджується медичними документами, їм стало відомо про те, що старша донька має вади серця лише 25 січня 2012 року, оскільки статура дитини не вказувала на те, що донька має вади серця, в той самий рік, коли дізналися про хворобу, дитині було проведено оперативне втручання; їй довелося докласти величезну кількість зусиль, щоб умовити відповідача на операцію, а не ходінням по знахаркам, до послуг яких постійно вдавався відповідач зі своєю матір'ю. З 23.04.2012 року по 03.05.2012 року їх донька ОСОБА_3, якій виповнилося на той час 1 рік і 10 місяців перебувала на стаціонарному лікуванні в дитячій кардіології та кардіохірургії з приводу вродженої вади серця, під час перебування дитини на стаціонарному лікуванні догляд за дитиною в післяопераційному періоді протягом трьох днів здійснювала вона, мати дитини; їх відпустили на травневі свята додому, так як бачили, що піклування було сумлінне і кваліфіковане. До 11.05.2012 року догляд за дитиною здійснювали і мати і батько, але згідно з протоколами за викликами "102" ОСОБА_3 у неї забрали силою 09 травня 2012 року із квартири за адресою АДРЕСА_4, а це означає, що дитина находилась не в лікарні під наглядом лікарів та батька, а дома з нею - матір'ю. 08 травня 2012 року закінчився курс лікування і це був останній день прийому пігулок; 09 травня з моторошними криками ОСОБА_3, якій на той момент був 1 рік і 10 місяців забрали у матері, дитина плакала, кричала і просилася до мами, але відповідача і його матір це не зупинило.

Позивач також вказує, що з ОСОБА_1 неодноразово проводилась профілактична бесіда попереджувального характеру та виносилось офіційне застереження про недопустимість протиправної поведінки, а також роз'яснювалось чинне законодавство України, що передбачає відповідальність за вчиненні злочинів проти особи. Згідно відповіді Київського міського центру соціальних служб для сім'ї , дітей та молоді № ос/1807 від 03.01.2013 року їх сім'я перебувала на обліку як така, що опинилась у складних життєвих обставинах з причин насильства в сім'ї та з ОСОБА_1 проводилась профілактична робота щодо недопущення в подальшому будь-яких насильницьких дій в родині.

Вважає, що звернення позивача за первісною позовною заявою з даним позовом є ще один метод здійснення на неї психологічного тиску. Батько несвоєчасно реєстрував в органах державної реєстрації актів цивільного стану народження обох дітей, як вбачається із Свідоцтва про народження ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована була лише 12.08.2010 року; як підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та зареєстрована лише 07.04.2012 року та притягнуто його до адміністративної відповідальності, у зв'язку з тим, що ним було порушено вимоги ст. 144 Сімейного кодексу України, ч. 2 ст. 211-1 КУпАП, а це суперечить його словам в позовній заяві про те, що він не притягувався до адміністративних правопорушень.

Також позивач вказує, що під час перебування їх у шлюбу ОСОБА_1 залякуав її та неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявами про те, що вона намагається вивезти дітей за кордон до Росії, без його дозволу, а також в підробці документів, потім ОСОБА_1 звертався до Шевченківського РУ ГУ МВС України із заявами, в яких просив його повідомленнями по факту вивезення неповнолітньої доньки не займатись. ОСОБА_1 неодноразово надавав їй дозвіл на вивезення дітей до м. Москви, оскільки там проживає їх бабуся, а потім сфальсифікував проти неї кримінальну справу та постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.11.2012 року підтверджується безпідставність та незаконність порушеної кримінальної справи.

Викладені позивачем обставини в позові щодо її наміру забрати свою дитину якраз свідчать про те, що вона ніяким чином не ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків, а навпаки, бажає, щоб малолітні діти росли разом із нею, але батько дітей зі свекрухою їй в цьому перешкоджають. Рішеннями Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2013 року, Апеляційного суду м. Києва від 24.10.2013 року та Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29.01.2014 року було встановлено: відібрати від ОСОБА_1 та ОСОБА_5 малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і передати її для подальшого проживання з матір'ю ОСОБА_2.

На виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації тричі розглядалося питання щодо визначення місця проживання двох малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та встановлення регламенту зустрічей матері ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до вирішення питання щодо місця проживання дітей в судовому порядку. Комісія підтримала її позов, оскільки вважає, що діти повинні проживати з матір'ю, а батько приймати активну участь у їх вихованні. Розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 249 від 08.05.2013 року встановлено ОСОБА_2 графік побачень з дитиною ОСОБА_3, 2010 року народження до вирішення питання щодо місця проживання дітей в судовому порядку, а саме І та ІІІ п'ятниці місяця з 10:00 до 18:00 понеділка. Але, як підтверджується заявою від 04.04.2013 року про розшук доньки, талонами-повідомленнями № 002313 від 28.03.2013 р., № 00821 від 02.04.203 року, відповіддю від 13.04.2013 року з Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві від 13.04.2013 року, постановами про відмову в порушенні кримінального провадження від 18.04.2013 року, від 19.04.2013 року про те ОСОБА_2 неодноразово зверталася із заявами про перешкоджання ОСОБА_1 її зустрічам з малолітньою донькою ОСОБА_3, 2010 року народження в різні дні і години побачень матері з дитиною. Факт перешкоджання побачень матері з дитиною та невиконання батьком розпорядження № 249 перевірялось працівниками центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про що складено акти № 486, № 508, № 656 та знайшло своє підтвердження.

Вказує, що 27.05.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва, Апеляційним судом м. Києва від 13 лютого 2014 року та Вищого Спеціалізованого суду України від 18 червня 2014 року було призначено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,0 гривень, ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,0 гривень щомісячно, починаючи з 06 лютого 2013 року до досягнення повноліття кожної із доньок; на виконання зазначеного рішення Шевченківським районним судом м. Києва 09.08.2013 року видано виконавчий лист у справі № 761/3191/13-ц. З 28.10.2015 року по 31.10.2015 рік відділом ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про відібрання від ОСОБА_1 та ОСОБА_5 малолітню ОСОБА_3 і передачі її для подальшого проживання з ОСОБА_2 проводились виконавчі дії за адресою АДРЕСА_7. Кожного дня за цією адресою були присутні державний виконавець, служба у справах дітей, кримінальна міліція по дітям, працівники МВС, на що були складені акти по суті. Малолітня ОСОБА_3 знаходилась за цією адресою в квартирі, так як вони самі бачили як її туди привезли, а потім чули як вона за дверми плакала і кричала, на що відповідач стверджував їм і всім службам, що в квартирі нікого не має і вона пустує. Вони не покидали приміщення, так як стовідсотково знали, що вона там. В останній день 31.10.2015 року малолітню ОСОБА_3 спустили з третього поверху у валізі на мотузках, це є жорстоке поводження з дітьми відповідачем, що могло призвести до найрізноманітніших наслідків. Наступного разу, 20.11.2015 року вона знайшла свою доньку ОСОБА_3 в дошкільному навчальному закладі № 323, що знаходиться за адресою м. Київ, вулиця Академіка Грекова, 16. Зайшовши в дитячий садок вона пред'явила завідуючій та вихователям всі необхідні документи , які свідчили про те, що ОСОБА_1 не виконує рішення судів, на що її попросили не влаштовувати сварку, пояснюючи це тим, що дитина в дуже важкому і не розвиненому стані, відстає у розвитку через те, що з нею абсолютно не займалися, що у дитини явно психологічна травма та попросили дочекатися викликану заздалегідь нею виконавчу службу, захист прав дітей та кримінальну міліцію по дітям. До доньки її не допустили вихователі, однак зателефонували ОСОБА_1. який через 10 хвилин приїхав до дитсадка, розштовхавши усіх, застосовуючи грубу фізичну силу, він схопив роздягненою ОСОБА_3 і вибіг з нею на вулицю, де його чекала машина з невідомими чоловіками. При цьому ОСОБА_3 дико кричала, авто поїхало разом з дитиною у невідомому напрямку. Кримінальна міліція зафіксувала цей факт. Таким чином, він завдав повторно психологічну травму та можливо фізичну травму ОСОБА_3.

Позивачка також вказує, що 06.03.2015 року відділом ДВС Ірпінського міського управління юстиції Київської області за результатами розгляду надісланої постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про закінчення виконавчого провадження ВП № 46795556 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46795556 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва, виданого 09.08.2013 року у справі за № 761/3191/13-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 З дати відкриття вказаного виконавчого провадження ОСОБА_1 жодного разу не сплачував щомісячні аліментні платежі на користь ОСОБА_2 на утримання дітей. За весь цей час постійної несплати аліментів у відповідача виникла заборгованість в сумі 116 336,26 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком, виданою відділом ДВС Ірпінського МУЮ в Київській області від 17.07.2015 року. Також на виконанні у відділі ДВС Ірпінського міського управління юстиції Київської області знаходиться виконавче провадження № 46496270 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2610/29360/2012, виданого 15.11.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва про відібрання від ОСОБА_1 та ОСОБА_5 малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і передачі її для подальшого проживання з ОСОБА_2 06.03.2015 року головним державним виконавцем в порядку вимог статей 7, 11, 77, 90 Закону України "Про виконавче провадження" винесено вимогу з зобов'язанням відповідача передати у строк до 09:15 10.03.2015 року малолітню ОСОБА_3 для подальшого проживання з ОСОБА_2 та попереджено відповідача про проведення виконавчий дій примусового характеру за місцем проживання.

Виходами головного державного виконавця з службою у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області та працівниками Ірпінського МВ ГУ МВС України у Київській області за адресою АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 двері не відчиняли, у зв'язку з чим провести виконавчі дії не виявилось можливим, про що державним виконавцем складені відповідні акти про підтвердження факту по суті від 10.03.2015 року та від 12.03.2015 року. 13.03.2015 року на адресу надійшло звернення від відповідача, яким останній повідомив, що дві квартири за номерамиАДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 належать йому на праві власності, здає в оренду та станом на сьогоднішній день фактично проживає у Рівненській області, Рокітнівський район, село Нетреба, де проживає також з ним і малолітня ОСОБА_3 17.03.2015 року головним державним виконавцем з метою перевірки зазначеної інформації у зверненні відповідача (боржника) та встановлення факту по суті в порядку вимог ст. ст. 11, 20 Закону України "Про виконавче провадження" на адресу відділу ДВС Рокитнівського РУЮ Рівненської області направлено постанову з дорученням перевірити факт проживання відповідача в с. Нетреба Рокітнівського району Рівненської області та провести виконавчі дії у відповідності до виконавчого листа. 21.05.2015 року прийшов лист з відповіддю відділу ДВС Рокітнівського РУЮ Рівненської області, в якому вказано, що відповідач та малолітня ОСОБА_3 на території Борівської сільської ради с. Нетреба Рокітнівського району Рівненської області не зареєстрований та не проживає, про що складено відповідний акт від 01.04.2015 року державним виконавцем та видана довідки із Борівської сільської ради. Також 23.05.2015 року відділом ДВС Ірпінського МУЮ було подання про розшук малолітньої ОСОБА_3 до Ірпінського міського суду, суд задовольнив подання державного виконавця про розшук, на що відповідач подав апеляцію, яка повернула на новий розгляд до Ірпінського міського суду. 28.07.2015 року Ірпінським міським судом повторно розглядалось питання про розшук малолітньої ОСОБА_3. Суд виніс ухвалу про розшук ОСОБА_3, на яку знов відповідач подав апеляцію.

Вказує, що відповідач зухвало постійно порушує як вказані вимоги діючого законодавства, так і зазначене вище рішення суду та виконавчі документи, видані на його примусове виконання. На сьогодні відповідач злісно, ціленаправлено і усвідомлено ухиляється від виконання рішень судів і скриває її доньку. За даним фактом заведено кримінальну справі по ст. 382 ч.1 (витяг № 0000327, дата внесення в ЄРДР 31.07.2014 року), а також за даною кримінальною справою ОСОБА_1 є злісним неплатником аліментів, який ухиляється вже більше 30 місяців.

Таким чином, винна поведінка матері, свідоме нехтування своїх матерінських обов'язків відносно двох малолітніх доньок та жорстокого поводження з дітьми, зазначених у позові, спростовується поясненнями у зустрічному позові та наданими доказами, які водночас підтверджують факт, що батько насильно розлучив двох малолітніх сестер, також насильно відібрав та переховує від матері старшу доньку ОСОБА_3, перешкоджає зустрічам матері з малолітньою донькою, крім того, як позивач за первісною позовною заявою звернувся до суду із даним позовом, щоб не допустити виконання рішення про відібрання малолітньої ОСОБА_3 у нього і подальшого проживання дитини з матір'ю ОСОБА_2

З огляду на вищевикладене вважає, що відсутні будь-які підстави позбавляти її материнських прав відносно її доньки ОСОБА_3, 2010 року народження, яку вона дуже любить та турбується про неї, оскільки позов абсолютно недоведений та відсутнє винне ухилення від виконання своїх материнських обов"язків. Вважає, що всі викладені вище дії відповідача у відповідності до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_3, 2010 року народження та ОСОБА_4, 2012 року народження.

В зв'язку із викладеними обставинами позивач просила позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно неповнолітніх доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 позов ОСОБА_1 підтримала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Також пояснила, що дитина ОСОБА_3 в даний час проживає з батьком, але за якою адресою їй невідомо, зі слів батька - за адресою реєстрації, вона нещодавно бачила дитину на святкуванні дня народження, дитина була здорова та весела. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнала, просила відмовити у його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 та її представники в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнали, заперечували проти обставин, викладених у його позові, просили відмовити ОСОБА_1 у позові. Зустрічний позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у зустрічній позовній заяві, просили позов задовольнити. Крім того, позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що в даний час відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 115 КК України по факту зникнення дитини ОСОБА_3, в даний час розслідування ще не закінчено, місцезнаходження дитини не встановлено, молодша донька ОСОБА_4 в даний час знаходиться в м. Хуст Закарпатської області у хрещеної, про що вона офіційно не повідомляла відповідні Служби у справах дітей.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області в судовому засіданні пояснила, що Служба у справах дітей Ірпінської міської ради не може надати відповідного висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки діти не знаходяться на території Ірпінської міської ради, а попередні висновки скасовані судом і рішення суду про це набрало законної сили.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, якій розірвано у встановленому законом порядку рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2013 року у справі № 2610/29303/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Від данного шлюбу позивач та відпоідач мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Шевченкіського районного суду м. Києва від 28 серпня 2013 року у справі № 2610/29360/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, прокуратура Шевченківського району м. Києва про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матірью та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_5, Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, прокуратура Шевченківського району м. Києва про відібрання дитини та визначення місця проживання дітей з батьком задоволено позов ОСОБА_2 та відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1; визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її матірью ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2, відібрано від ОСОБА_1 та ОСОБА_5 малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в передано її для подальшого проживання з ОСОБА_2. Дане рішення суду набрало законної сили.

Встановлено, що ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2013 року в частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року залишено без змін. У даній ухвалі зазначено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2013 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 тис. грн., ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 тис. грн. щомісячно, починаючи з 6 лютого 2013 року до досягнення повноліття кожної дитини; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2 тис. грн., починаючи з 6 лютого 2013 року до досягнення трирічного віку ОСОБА_4, вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_2, ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, у решті рішення залишено без змін.

Встановлено, що розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві Державної адміністрації від 08.05.2013 року № 249 "Про встановлення графіка побачень ОСОБА_2 з малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1" встановлено громадянці ОСОБА_2 наступний графік побачень з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до вирішення питання щодо місця проживання дітей в судовому порядку, а саме І та ІІІ п'ятниці місяця з 10.00 до 18.00 понеділка.

Встановлено, що ОСОБА_1 вищезазначені рішення Шевченківського районного суду м. Києва добровільно не виконуються, в даний час дані рішення перебувають на примусовому виконанні у відділі Державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції.

Також встановлено, що за заявою ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження № 0000327 від 31.07.2014 року за ч.1 ст. 382 КК України, розслідування проводиться Шевченківським районним управлінням ГУ МВС України в місті Києві.

Також, за заявою ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження № 0008847 від 09.10.2014 року за ч.1 ст. 296 КК України

Крім того, 23.12.2015 року за матеріалами перевірки ЄО № від 03.12.2015 року за заявою заступника міського голови Ірпінської міської ради Семко Н.Г. відкрито кримінальне провадження № 0003199 за ч.1 ст. 115 КК України щодо розшуку та встановлення місця знаходження малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце знаходження якої не відоме.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2015 року у справі № 367/7913/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, третя особа - ОСОБА_2 скасовано висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Іріпнської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.06.2015 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 153/8 від 23.06.2015 року; скасовано висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.09.2015 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 208/5 від 08.09.2015 року; скасовано висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради щодо залишення без змін висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана постанова суду набрала законної сили.

Встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до правоохоронних органів із відповідними заявами, в яких вказував, що ОСОБА_2 без його дозволу забравши малолітню доньку ОСОБА_3, 2010 року народження виїхала за межі України, однак за даними заявами були винесені постанови про відмову у порушенні кримінальної справи.

В судовому засіданні встановлено, що в даний час місцезнаходження малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено, будь-яких належних та допустимих доказів того, що дитина в даний час проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою реєстрації АДРЕСА_6 суду не надано. Крім того, в судовому засіданні сторонами були пояснено суду, що кримінальне провадження № 0003199 за ч.1 ст. 115 КК України щодо розшуку та встановлення місця знаходження малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце знаходження якої не відоме на даний час триває і місце знаходження дитини на даний час також не встановлено.

Разом із цим, в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 також пояснила, що малолітня ОСОБА_4, 2012 року народження в даний час знаходиться в м. Хуст Закарпатської області у хрещеної, однак будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин суду також надано не було, висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 також не надано.

У відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У відповідності до ч. ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В судовому засіданні встановлено, що в даний час місцезнаходження малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено, малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 зі слів матері ОСОБА_2 в даний час знаходиться в м. Хуст Закарпатської області, діти на території Ірпінської міської ради не перебувають, а тому суду не надано відповідного висновку органу опіки та піклування про доцільність чи про недоцільність позбавлення як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, попередні висновки органу опіки та піклування щодо доцільності та недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 скасовані судом.

Крім того, в судовому засіданні не знайшли свого беззаперечного підтвердження доводи позивача ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та жорстоко поводиться із нею. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 розшукує свою доньку ОСОБА_3, вживає всіх заходів щодо встановлення її місцезнаходження, турбується про неї, що вбачається із наданих суду матеріалів справи та її особистих пояснень. Разом із цим, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 не виконує рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2013 року, яке набрало законної сили та яким вирішено відібрати від ОСОБА_1 та ОСОБА_5 малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та передати її для подальшого проживання з ОСОБА_2

За таких обставин, суд не вбачає передбачених законом підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом із цим, оскільки місцезнаходження малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено, беззаперечних доказів того, що дитина в даний час проживає разом із батьком ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні суду не надано, суд також вважає, що відсутні передбачені законом підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3, 2010 року народження.

Таким чином суд відмовляє позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позову повністю.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, то суд, виходячи із встановлених судом вищезазначених обставин, також вважає, що відсутні передбачені законом підстави для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх дітей.

На підставі ст. ст. 150, 157, 164, 180-182, 184, 191-192 СК України, керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218 ЦПК України суд:

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав залишити без задоволення.

Повне рішення буде виготовлене протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи 26.06.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. В. Пархоменко