Ухвала

іменем україни

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_11, Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про часткове скасування рішення та визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_11 в особі представника ОСОБА_12 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_11,Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про часткове скасування рішення та визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку.

Зазначали, що вони є власниками та землекористувачами земельних ділянок за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в урочищі «Зарудка» в селі Підпечери Тисменицького району Івано-Франківської області.

З вересня 2014 року, відповідач ОСОБА_11 чинить їм перешкоди у вільному доступі до їх земельних ділянок, перегородивши дорогу-проїзд до зазначеного масиву «Зарудка». Звернувшись з цього приводу до правоохоронних органів та сільської ради, вони дізналися, що відповідачем було приватизовано земельну ділянку площею 0, 0988 га під домоволодінням АДРЕСА_1 разом із загальною дорогою, що веде до їх земельних ділянок.

Посилаючись на викладене, позивачі просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та скасувати рішення Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 12 листопада 2008 року в частині передачі відповідачу у власність спірної земельної ділянки та визнати недійсним державний акт про право власності на вказану земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_11

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2015 року, позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 12 листопада 2008 року в частині передачі у власність ОСОБА_11 земельної ділянки площею 0, 0988 га для будівництва та обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1

Визнано недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0, 0988 га, що розташована по АДРЕСА_1, виданий 07 вересня 2010 року на ім'я ОСОБА_11

У касаційній скарзі ОСОБА_11 в особі представника ОСОБА_12 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням сільської ради передано відповідачу у приватну власність земельну ділянку, до якої увійшли землі загального користування у вигляді проїзду (дороги), що суперечить положенням ст. 83 ЗК України.

Апеляційний суд погодився з такими висновками районного суду, зазначивши про відповідність рішення суду вимогам матеріального та процесуального права.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 315 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам ухвала апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_11 є власником домоволодіння АДРЕСА_1

Згідно з рішенням Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 12 листопада 2008 року передано у власність ОСОБА_11 земельну ділянку площею 0, 0988 га для будівництва та обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1

На підставі вказаного рішення відповідач 07 вересня 2010 року отримав державний акт про право власності на вказану земельну ділянку.

Згідно зі ст. 12 ЗК Українирозпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 20 ЗК Українивіднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Виходячи з положень ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ч. ч.6-9 ст. 118 ЗК України.

За правилами п. а ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодженнята утилізації відходів тощо).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_11 зазначав, що йому на праві власності належить жилий будинок АДРЕСА_1, для обслуговування якого у встановленому законом порядку йому була надана у власність земельна ділянка до складу якої ніколи не входили місця загального користування, а саме проїзд.

Проте апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув; доводи та заперечення сторін належним чином не перевірив; у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовими нормами, якими вони регулюються; належним чином не вмотивував та не обґрунтував свого висновку щодо відповідності рішення суду першої інстанції вимогам закону та наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, суд апеляційної інстанції, вважаючи встановленим факт отримання у власність ОСОБА_11 частини земель загального користування не навів на підтвердження цього жодного належного й допустимого доказу, у порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не встановив дійсних меж земельних ділянок сторін, підстави й порядок їх набуття; не витребував й не дослідив проектної й планової документації щодо земель Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, й взагалі не сприяв повному й всебічному з'ясуванню дійсних обставин справи, які мають визначальне значення для правильного її вирішення.

Встановлення зазначених обставин має визначальне значення для правильного вирішення справи, проте судові рішення на порушення вимог закону ґрунтуються на припущеннях.

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, згідно вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд до апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_11 в особі представника ОСОБА_12 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного Івано-Франківської області від 03 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П.Дербенцева

Д.О.Остапчук

В.О.Савченко