АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4308/2016 Головуючий у суді першої інстанції - Даниленко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Крижанівська Г.В.,

секретар Сливка А.В.,

за участю:

представника позивача КоршунаО.А.,

представника відповідача

та третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» до ОСОБА_5, третя особа: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ТОВ «РАДА» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач), третя особа: ОСББ «13-й квартал» (далі - третя особа), в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 7 215 грн. 34 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 673 грн. 18 коп., три відсотки річних у розмірі 131 грн. 93 коп. та судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач, будучи власником квартири та споживаючи житлово-комунальні послуги не в повному обсязі сплачує їх вартість, чим порушує умови укладеного між сторонами договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.03.2014 по 30.04.2015.

Під час розгляду справи представник позивача звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 4 883 грн. 33 коп., інфляційні втрати в розмірі 925 грн. 97 коп. та три відсотки річних у розмірі 105 грн. 14 коп. а всього стягнути 5 914 грн. 44 коп. за період з 01.09.2014 по 30.11.2015 (а.с. 142, 143).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.12.2015 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Вважає, що суд першої інстанції надав невірну оцінку наявним у справі доказам, внаслідок чого дійшов неправомірного висновку про недоведеність та безпідставність заявлених вимог. Крім цього, вказує, що відповідачем не надано доказів передачі будинку на баланс ОСББ, відповідачем не сплачено кошти на рахунок позивача за надані останнім житлово-комунальні послуги, а також судом проігноровано факт укладення та чинності договору про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території, укладеного між сторонами, який підлягає виконанню.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились з судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з недоведеності та безпідставності заявлених вимог.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач є власником квартири АДРЕСА_1.

11.09.2002 між сторонами укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказаний будинок знаходився на обслуговуванні у позивача до 01.11.2014.

З 01.11.2014 в будинку створено і почало діяти ОСББ «13-й квартал», яке й почало надавати житлово-комунальні послуги для мешканців будинку, що фактично не заперечується сторонами та підтверджується сукупністю наявних у справі доказів.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 4 883 грн. 33 коп., інфляційні втрати в розмірі 925 грн. 97 коп. та три відсотки річних у розмірі 105 грн. 14 коп. а всього стягнути 5 914 грн. 44 коп. за період з 01.09.2014 по 30.11.2015.

В суді апеляційної інстанції представник позивача визнав факт відсутності у відповідача заборгованості за вересень, жовтень 2014 року у зв'язку з її сплатою та наполягав на стягненні заборгованості за період з 01.11.2014 по 30.11.2015, вказавши, що позивачем частково надавались мешканцям будинку, зокрема відповідачу, житлово-комунальні послуги, однак не пояснив та не надав суду належних доказів того, які саме послуги надавались, чим це підтверджується та з чого складається їх вартість.

У відповідності з вимогами ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно із п. 5.10., 5.11. договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 11.09.2002, укладеного між сторонами, термін дії договору складає три роки з дня його підписання. Дія договору автоматично продовжується на наступний термін, якщо жодна із сторін в письмовій формі не заявить про його перегляд за один місяць до закінчення його дії.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 01.11.2014 звернувся до позивача з заявою про розірвання укладеного між ними договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території у зв'язку зі створенням ОСББ та виконанням останнім функцій з обслуговування будинку, згідно рішення загальних зборів мешканців будинку, та як наслідок, не надання послуг позивачем.

Позивачем було відмовлено в розірванні договору, що не заперечується сторонами, однак з яких підстав сторони повідомити не змогли за відсутності письмової обґрунтованої відмови.

Поряд з цим, відповідачем надано суду належні докази того, що з листопада 2014 року він в повному обсязі сплачує за надані житлово-комунальні послуги ОСББ «13-й квартал», яке на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками послуг, здійснює обслуговування будинку.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживачем житлово-комунальних послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно із ст. 25 вказаного Закону, управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами, вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

При цьому, також слід зауважити, що в п. 3.2.4. додатку 2 до договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 11.09.2002, без дати, який, як домовились сторони, є невід'ємною частиною договору, зазначено, що власник має право на зменшення розміру плати за надані послуги у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх вартості в порядку, визначеному законодавством.

Відповідач на виконання вимог закону та рішення загальних зборів ОСББ з листопада місяця 2014 року сплачує ОСББ за надані останнім житлово-комунальні послуги.

В свою чергу позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про надання послуг відповідачу з листопада 2014 року саме позивачем, їх отримання останнім, а також наявності заборгованості у заявленому розмірі, з зазначенням тарифів затверджених в установленому порядку.

З огляду на вищевикладене та враховуючи ту обставину, що на відповідача не може бути покладено обов'язок по сплаті за одержані житлово-комунальні послуги двом обслуговуючим організаціям за один і той же період, а також беручи до уваги встановлений факт того, що починаючи з листопада 2014 року в будинку створено ОСББ, яке надає послуги відповідачу і одержує від нього повну оплату цих послуг, колегія суддів вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що суперечать принципам розумності, виваженості та справедливості, закріпленими цивільним законодавством.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду про необґрунтованість і недоведеність заявлених позовних вимог і при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального та процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» до ОСОБА_5, третя особа: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

Г.В.Крижанівська