Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є. у. №20-211/09
Провадження №22-ц/778/328/16 Головуючий у 1-й інстанції: Картофлицький Г.В.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2009 року у справі за заявою Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах Осипенківської сільради про визнання спадщини відумерлою,-

ВСТАНОВИЛА :

10 червня 2009 року Бердянський міжрайонний прокурор звернувся до суду із вищевказаною заявою, в якій просив визнати спадщину у вигляді земельної ділянки (паю), яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3, відумерлою та передати земельну ділянку (пай) розміром 4, 252 га вартістю 64 195 грн. 77 коп. у власність Осипенківської сільради Бердянського району Запорізької області. Посилався на те, що після смерті ОСОБА_3 протягом встановленого законом строку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2009 року заяву задоволено.

Визнано спадщину у вигляді земельної ділянки (паю), яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3, відумерлою.

Передано земельну ділянку (пай) розміром 4, 252 га вартістю 64 195 грн. 77 коп., яка належала ОСОБА_3 в КСП «Іскра», у власність Осипенківської сільради Бердянського району Запорізької області.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви.

Заслухавши у судовому засіданні авпеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, у тому числі голови Осипенківської сільської ради Кривцуна О.В., який визнав апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3,4 статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Статтями 213,214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи і підтверджується копією актового запису про смерть від 30 липня 2003 року № 54, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердянському району Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 ( а. с. 13-15 ).

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,252 га вартістю 64 195 грн. 77 коп., розташованої на території ДП № 16, п. 292 КСП «Іскра» Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області. Земельна ділянка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 від 27 березня 2003 року ( а. с. 27 ).

Відповідно до інформації Бердянської районної державної нотаріальної контори спадкоємці за законом та заповітом померлого ОСОБА_3 до державної нотаріальної контори не звертались ( а. с.6 ). визнати спадщину у вигляді земельної ділянки (паю), яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3, відумерлою та передати земельну ділянку (пай) розміром 4, 252 га вартістю у власність Осипенківської сільради Бердянського району Запорізької області. Посилався на те, що після смерті ОСОБА_3 протягом встановленого законом строку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що після померлого ОСОБА_3 відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, невизначеність із суб'єктом права власності на земельну ділянку, що є предметом даної заяви, виключає її належне використання, унеможливлює розпорядження нею Осипенківської сільської ради Бердянаького району Запорізької області для суспільних потреб, отже є підстави для визнання спадщини відумерлою в порядку статті 1277 ЦК України.

Проте повністю погодитись в такими висновками неможна виходячи з наступного.

Статтею 525 ЦК УРСР, 1963 року, (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ( стаття 549 ЦК УРСР ).

За приписами статті 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини ( стаття 549 цього Кодексу ).

Статтею 555 ЦК УРСР передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування ( статті 528 і 534 цього Кодексу ); якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави.

До закінчення строку прийняття спадкоємцями ОСОБА_3 спадщини, вступив в силу ЦК України 2004 року, пунктами 4,5 Перехідних та Прикінцевих положень якого передбачено, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

За вимогами частини 3 статті 1268 ЦК України особа, яка проживала із спадкодавцем на день його смерті вважається такою, що прийняла спадщину.

За змістом статті 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

З'ясовано і не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3 Спадкодавець з дня народження - з 01 лютого 1982 року, по день смерті був зареєстрований та проживав разом з матір'ю ОСОБА_2 і батьком ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_1. Вказане підтверджується ксерокопіями свідоцтва про народження ОСОБА_3, довідкою виконавчого комітету Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області ( а. с. 28-32 ).

Після смерті спадкодавця його батьки до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталися, однак користувалися спірною земельною ділянкою, самостійно обробляли її та збирали врожаї. ОСОБА_2 тяжко переживала смерть сина, тривалий час хворіла. Вказане визнає і сільський голова.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько спадкодавця - ОСОБА_5

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, саме на суд як на державний орган покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим суд має право й зобов'язаний визначити характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню.

Разом з тим, суд першої інстанції, вирішуючи спір, в порушення статей 212-215 ЦПК України, належним чином не перевірив відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, не дав належної оцінки доказам у їх сукупності, не витребував із сільської ради відомості щодо поживання за місцем реєстрації спадкодавця інших осіб, а тому дійшов передчасного висновку про визнання спадщини відумерлою.

З урахуванням фактичних обставин справи, спір щодо майна, яке належало ОСОБА_3 і на яке в установленому законом порядку право власності не припинено, може бути вирішений лише за участю спадкоємця першої черги - матері спадкодавця ОСОБА_2, яка не була залучена до участі у справі.

Проте цих положень закону суд першої інстанції не врахував, статті 33 ЦПК України не застосував. Між тим апеляційний суд не наділений повноваженнями на притягнення осіб, які мають відповідати за заявленим позовом, на стадії апеляційного провадження.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню у відповідності до статті 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2009 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Заяву Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах Осипенківської сільради про визнання спадщини відумерлою залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: