АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1245/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Варвус Ю.Д.,

суддів: Заїки В.М., Пастощука М.М.,

при секретарі: Кошельнику В.М.

за участю: сторін та їх представників

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21квітня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третьої особи на стороні відповідача Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в обґрунтування якому зазначала, що після смерті батька ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкувала належні спадкодавцеві житловий будинок з надвірними будівлями по пров. Вокзальному, 6 в с. Климашівка Хмельницького району та земельну ділянку площею 0,26 га для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства за цією ж адресою. Відповідач ОСОБА_1, що мешкає у домоволодінні по провулку Вокзальний, 4 в с. Климашівка, яке перебувало у власності її покійного батька ОСОБА_4, здійснила прибудову до свого сараю безпосередньо на межі, що розділяє суміжні земельні __________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_5 Категорія: 47

Доповідач: Варвус Ю.Д.

ділянки, та поступово почала зміщати межу земельних ділянок в її сторону, зменшуючи площу її земельної ділянки.

Рішенням двадцять третьої сесії Пашковецької сільської ради ІV скликання №22 від 11 березня 2014 року їй було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 0, 25 га із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку розташованої по провулку Вокзальний, 6 в с. Климашівка Хмельницького району. В ході виготовлення технічної документації зясувалось, що від присадибної земельної ділянки 0,26 га, що знаходиться по провулку Вокзальному, 6 в наявності залишилось 0,2210 га. В серпні 2015 року був складений кадастровий план їхніх суміжних земельних ділянок, відповідно до якого станом на 2015 рік площа її земельної ділянки зменшилась до 0,2199 га. за рахунок викривлення відповідачкою межі і безпідставним її зайняттям.

Про те, що конфігурація меж не відповідає прямим лініям, які встановлювались при наданні земельних ділянок у користування та захоплення її земельної ділянки відповідачкою, було підтверджено при розгляді скарг Головним управління Держземагенства у Хмельницькій області. На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила винести рішення про усунення перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою, площею 0,26 га для будівництва і обслуговування належного житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства по провулку Вокзальний, 6 в с. Климашівка Хмельницького району шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 частини вказаної земельної ділянки площею 0,0401 га.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду третю особу на стороні відповідача Пашковецьку сільську раду Хмельницького району було замінено на Лісовогринівецьку сільську Хмельницького району.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третьої особи на стороні відповідача Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено.

Зобовязано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 належною їй на праві власності земельну ділянку, площею 0,26 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства по пров. Вокзальний, 6 в с. Климашівка Хмельницького району шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 частини вказаної земельної ділянки площею 0,0451 га.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить означене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що поза увагою суду залишилася та обставина, що земельна ділянка за адресою пров. Вокзальний, 6 перебуває у користуванні позивача, а не у власності. За таких умов, положенням ст.ст. 387, 391, ЦК України не можуть застосовуватись до даних правовідносин. У звязку із цим земельні ділянки перебувають у користуванні громади, спір щодо земельних ділянок вирішується органами місцевого самоврядування Лісовогринівецької сільською радою (ч.3, ст.158 ЗК України ). Однак, позивачка не зверталась з заявою щодо вирішення земельного спору в порядку встановленому ст. 159, 161, ЗК України. Висновок судової земельної-технічної експертизи № 85/15 від 25 лютого 2016 року є таким, що базується на припущеннях та не на підтверджених доказах, які є наявними в матеріалах справи, тому її безпідставно було позбавлено права користування земельною ділянкою площею, 0,0451 га, якою вона користувалася відповідно до земельно-облікових документів та не вилучалась жодним рішенням органу місцевого самоврядування.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 152 Земельного Кодексу України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється у тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

В силу положень ч.2 ст.158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Задовольняючи позов та посилаючись на приписи ст. 152 ЗК України,ст. 391 ЦК України суд першої інстанції виходив із доведеності факту самовільного зайняття ОСОБА_1 частини належної ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0451 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства.

Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 успадкувала згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07 жовтня 1999 року державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори , житловий будинок з надвірними будівлями по пров. Вокзальному, 6 в с. Климашівка, Хмельницького району та земельну ділянку площею 0,26 га для обслуговування вказаного житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства за цією ж адресою, що належали її батькові ОСОБА_3, який помер 26 січня 1996 року.

Саме такої площі земельною ділянкою користувався спадкодавець ОСОБА_3, а після його смерті стала користуватися позивачка.

Відповідачка мешкає у домоволодінні по провулку Вокзальному, 4 в с. Климашівка Хмельницького району, що перебувало у власності її покійного батька ОСОБА_4

Обґрунтовуючи підстави позову, позивачка посилалася на те, що ОСОБА_1 порушила межові знаки суміжних земельних ділянок, самовільно поступово зміщувала межу, зайнявши частину належної їй земельної ділянки і зменшивши її площу з 0,26 га до 0, 2199 га, чим чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Згідно даних земельно-облікової книги Пашковецької сільської ради за ОСОБА_2 рахується земельна ділянка, загальною площею 0,40 га, з них: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,15 га для ведення особистого селянського господарства. Передана у власність ОСОБА_3 рішенням сесії Пашковецької сільської ради №4 від 30 грудня 1994 року частина означеної земельної ділянки площею 0,26 га. Решта землі розташована в іншому місці на території Пашковецької сільської ради.

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи №83/15 від 25 лютого 2016 року площа земельної ділянки позивачки не відповідає обліковим даним сільської ради і зменшилась на 0,0451 га, а конфігурація меж не відповідає прямим лініям, які встановлювались при наданні земельних ділянок у користування.

Дані обставини підтверджуються також дослідженими в судовому засіданні листом управління Держземагенства у Хмельницькому районі від 13 листопада 2014 року, відповіддю Пашковецької сільської ради Хмельницького району від 08 липня 2014 року на скаргу ОСОБА_2 щодо порушення меж суміжними користувачами земельної ділянки та неможливості встановити межові знаки.

Доказів, які б спростовували зазначені обставини, відповідач, відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, суду не подала, не були встановлені такі і в судовому засіданні.

Встановивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, суд першої інстанції правильно встановив, що саме відповідачка чинить перешкоди позивачці в користуванні присадибною земельною ділянкою і зобовязав відповідачку усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою площею 0,0451 га, шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_1

Викладені в апеляційній скарзі доводи щодо неправильного застосування судом до спірних правовідносин ст.ст. 387, 391 ЦК України є безпідставними. Відповідно до ст.6 Земельного кодексу УРСР (1990 року), який діяв на час виникнення правовідносин, громадяни набували право власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину. Як вбачається з матеріалів справи позивачка набула права на земельну ділянку згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07 жовтня 1999 року державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори. Дане свідоцтво ніким не оспорене і не скасоване.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення місцевого суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Ю.Д. Варвус