Справа № 128/4440/13-ц Провадження № 22-ц/772/2200/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 1Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 травня 2016 року про відмову у поновленні строку на подання заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на 53/100 частки земельної ділянки та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів та розподіл земельної ділянки,

у с т а н о в и л а :

рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на 53/100 частки земельної ділянки. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 0,0785 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель загальною площею 0,1482 га, кадастровий номер :08:001:0682, яка розташована в с. Березина, вул. Сонячна, 2 а, Вінницького району Вінницької області, у межах згідно з планом, визначеним за варіантом 2 додатку 2 висновку судової земельно-технічної експертизи, проведеної ТОВ «Подільський центр судових експертиз», № 106 від 29.09.2014 року. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів та розподіл земельної ділянки відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 2 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 2 липня 2015 року залишено без змін.

9 березня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з заявою про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року у звязку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12 березня 2016 року заяву ОСОБА_6 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2016 року заяву ОСОБА_6 визнано неподаною та повернуто заявнику у звязку з невиконанням ухвали суду про усунення недоліків від 12 березня 2016 року.

1 квітня 2016 року ОСОБА_6 повторно звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з заявою про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року у звязку з нововиявленими обставинами та клопотанням про поновлення строку для звернення з заявою про перегляд рішення за ново виявленими обставинами.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31 травня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та залишено без розгляду заяву ОСОБА_6 про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року за нововиявленими обставинами.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою поновити пропущений строк звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та відкрити провадження за нововиявленими обставинами у цій справі.

Перевіривши додержання вимог закону при постановленні ухвали, її законність і обґрунтованість, у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку, а також у звязку із цим залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що заявником пропущено строк для звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, встановлений частиною 1 статті 362 ЦПК України, а також заявником не обґрунтовано належними доказами поважність причин пропуску цього строку. Виходив також із того, як це вбачається із змісту ухвали, що заявник на захист своїх інтересів не скористався правом оскарження у апеляційному порядку першої ухвали суду про повернення йому поданої заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, а тому немає підстав для поновлення пропущеного строку та його заява підлягає залишенню без розгляду.

Проте, до таких висновків суд першої інстанції дійшов передчасно, без належного зясування причин пропущення заявником процесуального строку, судом при цьому не ураховано тривалості пропуску строку, наведених заявником поважності причин пропуску, наслідків відмови у поновленні строку з огляду на право заявника на доступ до правосуддя згідно норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також суд порушив порядок, встановлений для розгляду цього питання, що призвело до неправильного його вирішення.

Відповідно до правил абзацу 1 частини 1 статті 362 ЦПК України заяви про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що є підставою для перегляду.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 цієї статті цього Кодексу при цьому заява про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно частини 1 статті 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За змістом частини 1 та 2 статті 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Статтями 69, 70 ЦПК України визначено початок перебігу та закінчення процесуальних строків.

Судом при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку у порушення порядку розгляду цього питання не зясовано та не встановлено момент (день) з якого слід обчислювати процесуальний строк та закінчення процесуального строку, відповідно до зазначених положень статей 69, 70 ЦПК України, у звязку з чим не можна зробити висновки про наявність самого факту пропуску процесуальних строків.

Судом також не було зясовано з якою саме обставиною заявник повязує своє право на звернення до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та який саме строк визначений законом для реалізації цього права (протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що є підставою для перегляду - частина 1 абзац 1 статті 362 ЦПК України, чи не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили частина 1 абзац другий цієї статті цього Кодексу). Оскаржувана ухвала не містить висновків з цих питань, хоча за змістом ухвали вбачається, що суд виходив саме із строку визначеного частиною 1 абзацу 1 статті 362 ЦПК України (один місяць). Суд не вказав чому саме у даному випадку слід застосовувати строк протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду. Без зясування вказаних питань неможливо зробити правильний висновок щодо пропуску процесуального строку та поважності причини його пропуску.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із заявою про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року вперше 9 березня 2016 року, зазначаючи, що про нововиявлені обставини йому стало відомо 9 лютого 2016 року.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12 березня 2016 року заяву ОСОБА_6 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Копію цієї ухвали ОСОБА_6 отримав 21 березня 2016 року, що підтверджується матеріалами справи.

На виконання зазначеної ухвали суду 24 березня 2016 року ОСОБА_6 повторно подав заяву до суду.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2016 року заяву ОСОБА_6 визнано неподаною та повернуто заявнику у звязку з невиконанням ухвали суду від 12 березня 2016 року. Розяснено заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду з аналогічною заявою. Копію цієї ухвали ОСОБА_6 отримав 31 березня 2016 року, що підтверджується матеріалами справи.

1 квітня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з клопотанням про поновлення строку звернення до суду з заявою про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року у звязку з нововиявленими обставинами та подав заяву.

Суду ОСОБА_6 пояснив, що строк на звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ним пропущено з поважних причин. Зазначив, що про нововиявлені обставини йому стало відомо 9.02.2016 року, а заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами він подав до суду 09.03.2016 року, тобто в строк встановлений законом. Однак, пізніше його заяву ухвалою суду першої інстанції від 12 березня 2015 року було залишено без руху, на виконання якої ним було подано нову заяву, проте ухвалою суду від 25 березня 2016 року йому повернуто заяву та розяснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду з аналогічною заявою. Зазначену копію ухвали суду він отримав 31 березня 2016 року і на наступний день звернуся до суду першої інстанції повторно з заявою та клопотанням про поновлення пропущеного строку.

Належної оцінки зазначеним обставинам з точки зору права заявника на доступ до правосуддя, проголошеного статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд першої інстанції не дав.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про відсутність у ОСОБА_6 поважних причин пропуску строку для подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, якщо таким строком є один місяць.

Не грунтуються на вимогах закону вимоги суду першої інстанції про те, що заявник має обгрунтовувати належними доказами поважність причин пропуску строку звернення до суду із заявою, за встановлених обставин, зважаючи на те, що ухвала Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2016 року ним не оскаржена.

Оскаржувати чи не оскаржувати судове рішення це право заявника, а не його обовязок, а тому вказані висновки суду є безпідставними. Окрім того, вказаною ухвалою суду йому розяснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду з аналогічною заявою, чим заявник і скористався.

Відповідно до положення пунктів 2 та 3 частини 1 статті 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно вирішено з порушенням норм процесуального права, скасовує ухвалу суду і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Отже, оскільки судом першої інстанції крім порушень норм процесуального права допущено також порушення порядку, встановленого для вирішення цього питання, що призвело до передчасного та неправильного його вирішення, то відповідно до пункту 3 частини 1 статті 312 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

При новому розгляді цього питання слід усунути допущені порушення норм процесуального права та урахувати висновки апеляційного суду при вирішення поданої заяви.

Вимоги апеляційної скарги про поновлення апеляційним судом строку звернення до суду з заявою та відкриття провадження за поданою заявою, не можуть бути задоволені апеляційним судом з огляду на те, що судом першої інстанції було порушено порядок, встановлений для розгляду цього питання, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому відповідно до пункту 3 частини 1 статті 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з направленням питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Крім того, процесуальним законодавством не передбачено, що суд апеляційної інстанції може замість суду першої інстанції вирішувати питання які належать до компетенції виключно цього суду. Отже, апеляційний суд не може замість суду першої інстанції вирішувати питання які належать виключно до компетенції цього суду, зокрема поновлювати пропущений процесуальний строк для розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, а також відкривати провадження у справі.

На підставі викладеного вище, керуючись статтею 303, пунктом 3 частини 1 статті 312, статті 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 травня 2016 року про відмову у поновленні строку на подання заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами - скасувати, а питання передати на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

Знідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук