Справа № 297/469/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

за представника позивача - адвоката Пуканича Е.В., відповідача ОСОБА_2, прокурора Янчик О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Берегівської міської ради про поновлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Берегівської міської ради про поновлення батьківських прав.

Позов мотивований наступним.

Шлюб, укладений між позивачем та відповідачкою 24 липня 1999 р., від якого сторони мають трьох дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, розірвано рішенням Берегівського районного суду 05 лютого 2015 р. з одночасним позбавленням позивача батьківських прав щодо його дітей.

Позивач стверджує, що у листопаді 2014 р. у зв'язку з його добровільним виходом з українського громадянства, яке потрібне було йому заради службового кар'єрного зростання, він був змушений попросити на це згоду дружини. Дружина погодилась надати позивачу таку згоду за умови відмови позивача від своїх батьківських прав. Вважає, що підписав таку згоду вимушено проти своєї волі, до того ж не усвідомлюючи змісту підписаної ним заяви у нотаріуса, оскільки українською мовою не володіє. Має службову квартиру, однак жінка у 2014 році відмовилась переїхати до нього з дітьми до м. Будапешт. Стверджує, що належно виконував свої батьківські обов'язки, сплачує аліменти у розмірі еквівалентному 5000 грн. щомісячно, позбавлений батьківських прав незаконно, тому вважає за необхідне поновити його у батьківських правах.

Позивач у судове засідання не з'явився, хоча справа неодноразово відкладалася і його особисту явку для дачі пояснень в цілях повного всебічного та об'єктивного вирішення справи суд вважав обов'язковою.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив задовольнити з підстав викладених в позові, відповідачка та її представник позов не визнали з підстав, викладених у запереченні, представник третьої особи залишила вирішення питання поновлення батьківських прав на розсуд суду, прокурор просила позов задовольнити, оскільки вважала, що підписана позивачем заява про надання згоди на позбавлення останнього батьківських прав є нікчемною та в інтересах дитини слід поновити батьківська права ОСОБА_3.

Заслухавши пояснення представників сторін, відповідачку, думку представника органу опіки та піклування, прокурора, психолога, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ст. 169 СК України зобов'язує суд перевірити ступінь та спосіб зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, обставини, що слугували підставою їх позбавлення для вирішення питання поновлення батьківства в інтересах дітей. При цьому, суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина, вирішує питання в інтересах дітей.

Представник позивача не надав суду доказів про те, наскільки змінилася поведінка його довірителя та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги зводяться фактично до оскарження попереднього судового рішення, з яким позивач погодився. У позовній заяві стверджується незаконність позбавлення його судом батьківських прав, тоді як у судовому засіданні у лютому 2015 року для відстоювання своїх інтересів брати участі бажання він не виявив, а згодом рішення суду ним також не оскаржувалось, з проханням про поновлення строків для оскарження він також не звертався.

У двох заявах доданих до справи № 297/3021/14-ц, яку долучено до справи (а.с.- 29-30), позивач також не заперечував проти задоволення позову, так як його умови «були обумовлені раніше».

З дослідженої у судовому засіданні заяви (справа № 297/3021/14-ц; а.с. -10) вбачається, що позивач при відмові від батьківства у зв'язку з виїздом до Угорщини усвідомлював значення своїх дій та мав можливість керуватися ними, розумів обставини, які мають для нього істотне значення, діяв без застосування фізичного чи психологічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею та просив оформити свою відмову згідно законодавства.

З висновку органу опіки та піклування (справа № 297/3021/14-ц; а.с. - 38) вбачається, що у подружжя не було спільних інтересів, що позивач не приділяв дітям належної уваги, втратив сімейні контакти, притаманна відносинам батьків і дітей, проявляв не виваженість, нетерпимість та грубість до них, фактично самоусунувся від виховання дітей.

Твердження позивача про те, що відмову від своїх батьківських прав він зробив під ультимативним тиском дружини, яка тільки взамін цього погодилась дати свою згоду на відмову позивача від громадянства України, суд не приймає до уваги, оскільки на вихід з громадянства дорослої особи згода дружини не вимагається. Крім того таке твердження прямо суперечить його заяві, ніби він, не володіючи українською, не розумів зміст нотаріальної заяви про відмову від батьківства: або позивач діяв під ультимативною угодою і розумів її, або не розумів, що підписує. Високі урядові місця роботи позивача спонукають до виняткової відповідальності при проставлені своїх підписів під документами правового характеру.

До подачі позову та в період підготовки справи до розгляду позивач не створив можливості поспілкуватися з органом опіки і піклування для з'ясування важливих обставин та можливостей контактів зі своїми дітьми в цілях поновлення свого батьківського статусу.

Сам по собі факт сплати аліментів на дітей, що продовжує бути обов'язком позбавленої батьківства особи, не свідчить про зміну поведінки позивача щодо дітей, зміну ставлення до них, відновлення його участі у їх вихованні. Крім того, враховуючи місце роботи позивача, розмір сплати аліментів на трьох дітей у розмірі еквівалентному 4 450 грн., не є співмірним з розміром його зарплати з урахуванням офіційно встановленого мінімального заробітку угорського працівника з середньою освітою.

Відповідачка у судовому засіданні підтвердила, що відповідач має негативний вплив на дітей, при контактах з ними діти покидають оселю і переходять до бабки або до тітки, що відповідає і показам сестри відповідачки ОСОБА_7.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, підтвердила факти негативної поведінки позивача, його грубу, неадекватну поведінку. Пастор ОСОБА_9, який знає позивача та сім'ю відповідачки багато років, підтвердив конфліктогенну і провокативну поведінку позивача в сім'ї.

Суд бере до уваги також думку допитаної у судовому засіданні старшої доньки сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка хоча і стримано, однак висловила думку про скоріше негативний, ніж позитивний вплив батька на дітей та сімейний спокій.

Практичний психолог ОСОБА_11 в судовому засіданні заключення від 05.05.2016 року про психологічне обстеження неповнолітньої ОСОБА_4 на предмет з'ясування її думки про доцільність відновлення батьківських прав з боку батька підтримала, з підстав викладених в заключенні.

Таким чином, суд вважає, що оскільки позивач не надав суду доказів про те, наскільки змінилася його поведінка та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, тому в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Берегівської міської ради про поновлення батьківських прав слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-213, 215 ЦПК України, ст. 169 СК України, п. 19 постанови Пленуму ВСУ України № 3 від 30 березня 2007 р. »Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Берегівської міської ради про поновлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ільтьо І. І.