Справа № 480/899/15-ц
Рішення

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Карікової Л.В.,

при секретарі Кописєвій О.Л.,

розглянувши 27 січня 2016 року у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

06.05.2015 року представник позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 02.07.2008 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПростоФінанс, правонаступником прав та обов'язків якого є ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи та відповідачка ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 7.

Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, відповідачка ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 9 950. 00 грн.

Відповідно до умов кредитного договору, відповідачка ОСОБА_2 зобов'язалася в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком №1 до нього-Графівком платежів.

Станом на 03.04.2015 року відповідачка ОСОБА_2 не виконує належним чином умови кредитного договору, в результаті чого в неї виникла заборгованість на загальну суму 35 597 грн. 50 коп., яка складається з:

-9 950 грн. - заборгованість за кредитом;

-3 512 грн. 33 коп.- заборгованість за відсотками;

- 18 658 грн. 49 коп.- заборгованість за комісією;

- 3 476 грн. 70 коп.- штраф (неустойка).

Зазначену суму позивач просив стягнути з відповідачки.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак направив на адресу суду заяву про підтримання позову та розгляду справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, проте направила на адресу суду заяву, в якій просила застосувати до виниклих кредитних правовідносин позовну давність.

Суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 02.07.2008 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПростоФінанс, правонаступником прав та обов'язків якого є ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи та відповідачка ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 7.

Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, відповідачка ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 9 950. 00 грн.

Відповідно до умов кредитного договору, відповідачка ОСОБА_2 зобов'язалася в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком №1 до нього-Графівком платежів.

Пунктом 5.2 кредитного договору передбачено, що у випадку не виконання або неналежного виконання відповідачкою ОСОБА_2 грошових зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів, що підлягають сплаті на підставі п.3.5 кредитного договору, позивач має право вимагати від відповідачки сплати неустойки (штрафу) в розмірі 20 % (двадцять процентів) від повної суми щомісячного платежу, зобов'язання по сплаті якого порушено відповідачкою.

Відповідно до п.5.3 кредитного договору, у випадку не виконання або неналежного виконання відповідачкою ОСОБА_2 грошових зобов'язань щодо сплати простроченої заборгованості та/або усунення істотного порушення умов цього договору після отримання вимоги позивача про дострокове погашення заборгованості, в порядку, передбаченому в п.п. 4.2.3, 4.3.2 цього договору, позивач має право вимагати від відповідачки сплати неустойки (штрафу) в розмірі 20 % (двадцять процентів) від суми кредиту, який повинен бути сплачений достроково за вимогою позивача. Сплата штрафу не звільняє позивачку від виконання зобов'язання в натурі.

Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та видав позичальнику обумовлену договором суму, що підтверджується наданими позивачем доказами.

Як вбачається із розрахунку суми заборгованості відповідачки, остання не виконувала належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 35 597 грн. 50 коп., яка складається з:

-9 950 грн. - заборгованість за кредитом;

-3 512 грн. 33 коп.- заборгованість за відсотками;

- 18 658 грн. 49 коп.- заборгованість за комісією;

- 3 476 грн. 70 коп.- штраф (неустойка).

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у установлений строк відповідно до вимог Закону та договору.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до повного повернення позичальником заборгованості та до повного виконання позичальником будь-яких інших грошових зобов'язань, прийнятих ним на себе згідно умов цього договору ( п. 6.1 договору) так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів не пізніше 10 (десятого) числа місяця у відповідному платіжному періоді (п.3.6 договору).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики.

Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

Перевіряючи заяву відповідачки ОСОБА_2 про застосування позовної давності, суд приходить до такого.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строки виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьої статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої повязано його початок ( стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові ( частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 ЦК України.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина пята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З розрахунку наданого позивачем вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 з моменту ортимання кредиту жодного платежу не здійснювала.

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом в 06.05.2015 року, надавши розрахунок заборгованості станом на 03.04.2015 року.

Оскільки умовами кредитного договору (пункти 3.6-3.11, 5.1-5.3 кредитного договору) установлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за пунктом 3.6 кредитного договору погашення кредиту (заборгованості за кредитом) повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа поточного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Отже, аналізуючи умови кредитного договору та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем подано позов до суду зі спливом позовної давності.

Саме таких висновків дійшов в своїй постанові Верховний Суд України суд касаційної інстанції в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2013 року та від 19 березня 2014 року.

Така сама правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року №6-160цс14, яка згідно з статтею 360-7 ЦПК України є обовязковою для суддів.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову у зв`язку з спливом позовної давності.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -відмовити, у зв'язку зі спливом позовної давності.

На рішення позивачем може бути апеляційна скарга протягом 10 днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області.

Суддя Л.В.Карікова

27.01.2016