АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/9019/15-ц
Провадження № 22-ц/792/117/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю представника ТОВ „Фінансова компанія „Контракт плюс ОСОБА_1,

ОСОБА_2 та його представника,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства Комерційний банк Даніель про визнання недійсним додаткового договору до іпотечного договору з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2015 року,

встановила:

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ПАТ „Комерційний банк „Даніель (далі Банк) про визнання недійсним додаткового договору до іпотечного договору від 25.02.2008 року, укладеного 29.12.2008 року.

На обґрунтування позову зазначив, що 25.02.2008 року між ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №Т-141/5-КЗН. Відповідно до вказаного кредитного договору позивач надав відповідачу ОСОБА_4 кредит у сумі 750 000 грн. на строк до 24.02.2023р. зі сплатою 16,9% річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між банком та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений 25.02.2008 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 Згідно іпотечного договору ОСОБА_3 передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0722 га, розташоване на ній домоволодіння, що знаходяться за адресою м. Хмельницький, вул. Чорновола, 61 та двоповерховий будинок під магазин продовольчих товарів, кафетерій, офісне приміщення та житлове приміщення за адресою м. Хмельницький, вул. Чорновола, 61/а. 29.12.2008 року було укладено додаткові угоди до договорів кредиту, поруки та іпотечного договору. 29.12.2008 року ОСОБА_4 було повернуто всю суму боргу за кредитним договором №Т-141/5-КЗН від 25.02.2008 року. Оскільки зобовязання за основним договором позичальником були виконані в повному обємі, тому і іпотечний договір від 25.02.2008 року, укладений між банком та ОСОБА_3 є припиненим в силу закону. Додатковий договір від 29.12.2008 року до кредитного договору №Т-141/5-КЗН від 25.02.2008 року, укладений між банком та ОСОБА_4 по суті є новим кредитним договором зі споживчого кредитування в іноземній валюті, тому на укладення нового договору іпотеки необхідна його згода, як співвласника іпотечного майна. Оскільки такої згоди отримано не було, тому додатковий договір до іпотечного договору від 29.12.2008 року є недійсним в силу ч. 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України, ч. 2 ст. 65 СК України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на незаконність та необґрунтованість висновків суду першої інстанції.

На його думку суд не правильно встановив фактичні обставини справи, не врахував, що оспорюваний правочин стосується також і його майна, однак він не надавав згоди своїй дружині, ОСОБА_3 на передачу його в іпотеку в забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору від 29.12.2008 року, укладеному між банком та ОСОБА_4, предметом якого є грошові кошти в іноземній валюті. При цьому послався на обставини, вказані ним у позовній заяві.

В суді апелянт, представник та ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник ТОВ „Фінансова компанія „Контракт плюс, яке було залучений до участі в справі в якості правонаступника ПАТ „Комерційний банк „Даніель в порядку ст. 37 ЦПК України, в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечив та пояснив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що 25 лютого 2008 року між ТОВ „Комерційний банк „Даніель, правонаступником якого є ПАТ „Комерційний банк „Даніель і ОСОБА_4 укладено кредитний договір № Т-141/5-КЗН, відповідно до якого ОСОБА_4 надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі в сумі 750 000 грн. під 16,9 % річних на строк до 24.02.2023 року. Надання коштів за кредитом проводилося шляхом їх видачі з позичкового рахунку траншами, готівкою з каси банку, у межах встановленої суми невідновлювальної кредитної лінії.

В той же день між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки. Виконання обовязку ОСОБА_4 за кредитним договором було забезпечено іпотекою земельної ділянки площею 0,0722 га, розташованої за адресою м. Хмельницький, вул. ім. В.М. Чорновола, 61 з розташованим на ній домоволодінням загальною площею 72,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. ім. В.М.Чороновола,61; розташований на земельній ділянці двоповерховий будинок під магазин продовольчих товарів, кафетерій, офісне приміщення та житлове приміщення загальною площею 237,5 кв.м. за адресою м. Хмельницький, вул. ім. В.М. Чорновола, 61/а. За цим договором забезпечуються всі вимоги іпотекодержателя як кредитора.

Крім того, 25.02.2008 року з метою забезпечення кредитного договору між кредитором та ОСОБА_3, ОСОБА_2 було укладено договори поруки №Т-193 та №Т-194, відповідно до яких поручителі зобовязуються відповідати перед банком за виконання боржником всіх зобовязань, що випливають з кредитного договору.

За період з 25.02.2008 року по 25.12.2008 рік Банк надав ОСОБА_4 кредит траншами на загальну суму 500 000 грн.

26.12.2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору №Т-141/5-КЗН від 25.02.2008 року, відповідно до умов якої кредитор надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної відкличної кредитної лінії на суму 96 666,67 доларів США, а позичальник зобовязується повернути отримані у кредит кошти в строк до 24.02.2023 року включно, щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 20% річних, комісію за управління кредитом у розмірі 0,15% та неустойку.

З метою забезпечення виконання кредитного договору та додаткових угод між Банком та ОСОБА_3 29.12.2008 року було укладено додатковий договір до іпотечного договору а також додаткові угоди №2 до договорів поруки між Банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд правильно виходив з того, що додатковий договір до договору іпотеки, укладений 29.12.2008 року між банком та ОСОБА_3 не є новим договором, який регулює питання розпорядження спільним з позивачем майном, а є способом забезпечення виконання зобовязання, тому не створює для ОСОБА_2 жодних обовязків.

Відповідно до п. 1.1. іпотечного договору від 25.02.2008 року, укладеного між ПАТ „Комерційний банк „Даніель і ОСОБА_3, цей договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, як кредитора за умовами кредитного договору №Т-141/5-КЗН від 25 лютого 2008 року, з урахуванням змін та доповнень до кредитного та цього договору, якщо такі будуть прийняті.

Згідно з п. 1.1. додаткового договору до іпотечного договору від 25.02.2008 року, укладеного 29.12.2008 року між банком та ОСОБА_6, п. 1.1. викладено в іншій редакції: цей договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, як кредитора за умовами кредитного договору №Т-141/5-КЗН від 25 лютого 2008 року та додаткових угод до нього №1 від 04.06.2008 року і №2 від 29.12.2008 року, укладеного між іпотекодержателем та ОСОБА_4

Додатковою угодою №2 до кредитного договору №Т-141/5-КЗН від 25 лютого 2008 року, укладеною 26.12.2008 року між кредитором та позичальником ОСОБА_4, договір був викладений в новій редакції, банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі 96 666,67 дол. США на строк до 24.02.2023 року включно зі сплатою 20% річних.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

В ч. 1 ст. 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 2.3.5. іпотечного договору від 25.02.2008 року, предмет іпотеки є спільною власністю подружжя та не є часткою, паєм. Згода чоловіка ОСОБА_2 на укладення цього договору отримана та знаходиться у справі приватного нотаріуса.

Зі змісту нотаріально засвідченої письмової згоди на укладення договору іпотеки від 25.02.2008 року вбачається, що позивач ОСОБА_2 дав свою згоду на укладення договору іпотеки дружиною ОСОБА_3, де предметом іпотеки є спільне сумісне майно. При цьому позивач дав згоду також і на те, щоб умови договору іпотеки нерухомого майна визначалися його дружиною, ОСОБА_3 самостійно.

Таким чином при укладенні іпотечного договору були дотримані вимоги закону щодо надання згоди на його укладення співвласника майна, яке є предметом іпотеки.

Додатковий договір до іпотечного договору від 25.02.2008 року, який був укладений 29.12.2008 року між банком та ОСОБА_3, не є новим (іншим) договором на забезпечення нового кредитного зобовязання ОСОБА_4 в розумінні цивільного законодавства, оскільки зобовязання позичальника, які виникли у нього на підставі кредитного договору №Т-141/5-КЗН від 25 лютого 2008 року виконані не були, тому і порука, як вид забезпечення виконання зобовязання, продовжує свою дію.

Укладення додаткових договорів до діючих кредитного та іпотечного договорів не суперечить вимогам цивільного законодавства та відповідає змісту кредитного договору №Т-141/5-КЗН від 25 лютого 2008 року та іпотечного договору від 25 лютого 2008 року, в яких безпосередньо визначено право сторін укладати між собою додаткові угоди, договором, які є їх невідємною частиною.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Апеляційним судом Хмельницької області 12.04.2012 року було ухвалено рішення, яким, зокрема, встановлено, що ОСОБА_4 не виконав свого обовязку щодо своєчасної та повної оплати отриманих від ПАТ „КБ „Даніель кредитних коштів відповідно до кредитного договору №Т-141/5-КЗН від 25 лютого 2008 року з усіма додатковими угодами, в звязку з чим станом на 27.05.2011 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 1 689 756 грн. 14 коп., які були стягнуті судом солідарно з боржника та поручителів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За встановлених вище обставин колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги, оскільки позичальником ОСОБА_4 не були виконані умови кредитного договору №Т-141/5-КЗН від 25.02.2008 року станом на 29.12.2008 року, як стверджує апелянт, про що свідчить, зокрема, і зазначене вище рішення апеляційної інстанції.

Оскільки зобовязання за основним договором кредиту №Т-141/5-КЗН від 25.02.2008 року з урахуванням додаткових угод боржником не виконано, строк дії кредиту (до 24.02.2023 р.) не закінчився, усі додаткові угоди а також договори, укладені на забезпечення виконання кредитних зобовязань на конкретну дату є чинними, тому правових підстав для задоволення позовних вимог в даному випадку не вбачається.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 19,27