Справа № 181/391/16-ц
Провадження № 2/181/202/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Літвінової Л.Ф.,

при секретарі Паньковській М.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Москаленка І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення строку для звернення до суду, визнання права на земельну частку (пай), зобов'язання Межівської районної державної адміністрації прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва,

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою ОСОБА_3 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення строку для звернення до суду, визнання права на земельну частку (пай), зобов'язання Межівської районної державної адміністрації прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва.

В обґрунтування позову зазначено, що в 1957 році за укладеним трудовим договором ОСОБА_3 стала працювати на різни х роботах у відділку ім. Артема радгоспу ім. Петровського Межівського району Дніпропетровської області. В 1995 році радгосп ім. Петровського був реорганізований в колективне сільськогосподарське товариство ім. Петровського. При реорганізації радгоспу ОСОБА_3 за місцем своєї роботи та постійного проживання в с. Крутоярівка Межівського району разом з іншими працівниками і пенсіонерами вступила в члени КСП ім. Петровського. В 1997 році членам КСП ім. Петровського видали сертифікати на право на земельну частку (пай) у землі КСП ім. Петровського, а ОСОБА_3 сертифіката не видали і керівники господарства їй пояснили, що вона не була прийнята в члени КСП і сертифікат для неї не виготовлявся. В січні 2016 року з розмови людей ОСОБА_3 стало відомо, що в архівах району зберігається її сертифікат на право на земельну частку (пай) і розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації, яким вона (всього 30 громадян) та інші члени КСП ім. Петровського були позбавлені у 2001 році права на земельні частки (паї).

Представник позивача просить суд поновити ОСОБА_3 строк для звернення до суду; визнати за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) площею 10,78 умовних кадастрових гектарів, у землі, яка перебувала у власності КСП ім. Петровського, розташованої на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області; зобов'язати Межівську районну державну адміністрацію прийняти рішення про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва; судові витрати віднести за рахунок відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник Межівської районної державної адміністрації позовні вимоги не визнав, надавши заперечення, в якому посилається на те, що ОСОБА_3 пропустила строк позовної давності, оскільки дізналася про порушення прав набагато раніше, ніж зазначено у позові. Крім цього, відсутня трудова книжка позивача, що унеможливлює встановлення факту прийняття чи виключення із членів КСП. Сертифікат на право на земельну частку (пай) виписаний помилково та не має юридичної сили, оскільки на момент отримання господарством державного акту на право колективної власності на землю та видачі сертифікату ОСОБА_3 працювала у КСП ім. Петровського Розпорядження голови РДА № 5-р від 15 січня 2001 року прийняте на підставі протоколу № 19 рішення комісії по паюванню землі та майна КСП ім. Петровського Межівського району від 21 грудня 2000 року, як повноважного органу КСП розглядати питання про паювання земель та майно підприємства. Вказана комісія здійснює оформлення сертифікатів на право на земельну частку (пай), розглянула питання про виключення із Додатку до Державного акту на право колективної власності на землю громадян, які помилково були до нього включені, в тому числі і позивачка, тому було прийнято рішення прохати сільську раду клопотати про позбавлення права на земельну частку (пай) осіб, що не є членами КСП. Останні погодились з тим, що деякі громадяни, в тому числі позивачка, помилково включені до списку членів КСП. Метою вказаного вище розпорядження було не позбавлення права громадян-членів КСП ім. Петровського, які мають право на земельну частку (пай), а недопущення отримання такого права громадянами, які не мають на них права та помилково були включені до списку громадян-членів КСП ім. Петровського. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані у справі докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Державний акт на право колективної власності на землю видано КСП ім. Петровського у відповідності до рішення Межівської районної ради від 27.06.1997 року № 172-ХІХ/ХХІІ 12.11.1998 року, датою розпаювання земель даного господарства є 28.04.1997 року, що підтверджується ксерокопією Державного акта на право колективної власності серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта.

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну часту (пай) у встановленому законодавством порядку.

Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), визначається списком, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, який у разі потреби уточнюється і підписується головами відповідної ради і підприємства.

Чинним законодавством встановлено, що підприємство діє на основі статуту. Статут підприємства визначає порядок вступу до підприємства і припинення членства ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї.

Список громадян як додаток до державного акта формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства та підписується головою місцевої ради і головою колективного сільськогосподарського підприємства.

Таким чином виходячи з викладеного, право на земельну частку (пай) мають тільки члени недержавного сільськогосподарського підприємства, а надання права на земельну частку (пай) здійснюється відповідно до встановленого членства в підприємстві, що вищезазначена правова позиція наведена у листах Державного комітету України по земельних ресурсах (від 18.10.2001р. № 14-17-2-Ко700/5075; від 23.05.2001 p. № 14-17-3-М999/2574; від 04.07.2000 p. № 14-17-Ш1065/2731).

Відповідно до ч. 1 ст.5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів , а відповідно до ч.5 ст. 19 З.У. «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), підприємство має право вільного найму працівників.

Отже членство у КСП було добровільним та передбачало написання заяви про вступ у члени КСП, а оскільки КСП мало право найму працівників не тільки членів КСП, то запис у трудовій книжці є недостатнім її членства.

В судовому засіданні встановлено, що з червня 1958 року по грудень 1983 року ОСОБА_3 дійсно працювала у відділку Артема робітницею, що підтверджується ксерокопією довідок радгоспу ім. Петровського завірених належним чином Пенсійним фондом у Межівському районі (а.с.32-33). Довідкою пенсійного фонду у Межівському районі № 120 /05 /18 від 24.05.2016 року підтверджено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Межівському районі і отримує пенсію за віком з 25.05.1984 року. Згідно матеріалів пенсійної справи документи для призначення пенсії були надані Межівським районним вузлом зв'язку 25.05.1984 року (а.с.43). Згідно довідки від 04.06.1984 року виданої радгоспом ім. Петровського ОСОБА_3 дійсно працювала у відділку робітницею з червня 1958 по грудень 1983 року (а.с.43).

У зв'язку з тим, що з моменту переходу ОСОБА_3 з радгоспу ім. Петровського на роботу поштаркою Межівського районного вузла зв'язку, де вона пропрацювала з 20.11.1982 року по 02.01.1986 року звідки 25.05.1984 року вийшла на пенсію, суд вважає, що таким чином зв'язок між господарством та ОСОБА_3 було втрачено.

Пунктом 3.1 Розділом 3 Статуту КСП ім.. Петровського передбачено, що членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають Статут і виявили бажання брати участь у здійсненні цілей підприємства

ОСОБА_3 на протязі з 1987 року по 1993 рік після виходу на пенсію періодично працювала у господарстві, що підтверджується архівною довідкою відділу трудового архіву Межівської районної ради № Г-3- 16 від 15.01.16 року, але як вбачається з довідки, праця у господарстві носила періодичний характер наприклад у 1987 році ОСОБА_3 працювала лише: липні, вересні, жовтні, листопаді, грудні місяці, 1990 році взагалі не працювала.

Вважаючи, що ОСОБА_3 не є членом КСП і тим паче не їхньою пенсіонеркою відповідно до протоколу № 19 від 21.12. 2000року рішенням комісії по паюванню земель та майна КСП ім. Петровського було вирішено «зобов'язати Зорянську сільську раду клопотати перед районною про позбавлення права на земельну частку (пай) осіб, що не є членами КСП згідно додатку», в додатку № 1 під № 30 рахується ОСОБА_3.(а.с.15).

Відповідно до цього 09.01.2001 року сільський голова звернувся з клопотанням до голови Межівської РДА, в якому прохав позбавити права на земельну частку (пай) 30 громадян, які не є членами КСП згідно додатку, де під № 30 зазначено ОСОБА_3 (а.с.14). На підставі клопотання сільського голови головою Межівської районної державної адміністрації було видано розпорядження № 5 - р від 15.01.2001 року, яким ОСОБА_3 було позбавлено права на земельну частку (пай ) ( а. с. 12 ) на даний час розпорядження не скасовано і сторонами не ставиться питання про його скасування.

Позивачем суду надано довідки відділу Держгеокадастру у Межівському районі № 72 від 19.01.2016 року ОСОБА_3 значиться у списку громадян - членів КСП під № 1230 та довідку № 105 від 25.01.2016 року (а.с.20-22), однак суд вважає, що у зв'язку з виключенням ОСОБА_3 повноважним органом рішенням комісії по паюванню зі списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) наявність таких довідок не може слугувати підставою поновлення ОСОБА_3 у її праві на земельну частку.

Представником позивача суду надана ксерокопія трудової книжки ОСОБА_4, яка належним чином не завірена. В судовому засіданні встановлено, що оригінал трудової книжки відсутній у позивачки, також на титульній стороні книжки в графі «ім'я» вказано - ОСОБА_4, у ксерокопії паспорта, який є у матеріалах справи ім'я позивачки ОСОБА_3 значиться як - ОСОБА_3, приналежність даного документу позивачем не встановлювалася..

Архівною довідкою архівного відділу Межівського РДА № Г - 13 від 15.01.2016 року підтверджено, що протокол загальних зборів за 1995 рік про перейменування радгоспу ім.. Петровського в КСП ім. Петровського в якому б були вказані і члени КСП на державне зберігання не надходив (а.с.18).

В підтвердженні членства у КСП ОСОБА_3 представником позивача суду надано належним чином завірену заяву громадянки ОСОБА_5, в якій вона вказує, що ОСОБА_3 у 1995 році вступила в члени КСП, тут же в цій заяві посилається , що в радгоспі ОСОБА_3 працювала до 1994 року, що ставить під сумнів дані свідчення, так як ОСОБА_3 не працюючи зі слів свідка з 1994 року, в 1995 році вступає в члени КСП . Проте звідки їй стало відомо, чи була вона особисто присутня при прийнятті ОСОБА_3 в члени КСП заявниця не вказує.

У судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_6, котрий пояснив . що 90 - х роках він працював агрономом та управляючим відділення Артема радгоспу ім.. Петровського, де в свій час працювала і ОСОБА_3, вважає що і вона була членом КСП, хоча на пенсію позивачка вийшла працюючи поштаркою Межівського районного вузла зв'язку .

Таким чином суд вважає, що покази заявниці ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 не свідчать в повній мірі підтвердженням членства у господарстві ОСОБА_3

Те що з такою заявою позивачка не зверталася ні до правління господарства ні до загальних зборів не заперечується і представником позивача так як вони вважали і вважають, що ОСОБА_3 заяви про вихід з членів господарства не писала, рішення зборів про виключення її з членів господарства не має, але суд вважає що представник позивача не врахував, що зі зміною форми власності 24.11.1995 року коли радгосп ім. Петровського було реформовано в КСП ім. Петровського відповідно до протоколу №1 загальних зборів уповноважених робітників сільськогосподарського підприємства ім.. Петровського, та розпорядження голови Межівської РДА від 10.04.1996 року № 177, члени радгоспу автоматично придбали статус членів КСП ім. Петровського, ОСОБА_3 на момент реформування господарства у зв'язку зі зміною місця роботи та виходом на пенсію з Межівського районного вузла зв'язку втратила своє право на членство у господарстві, так як у відповідності до п. 3.6.5. Статуту КСП - членство у підприємстві зберігається за громадянами, які тимчасово вибули із підприємства в таких випадках : при припиненні роботи по старості або інвалідності, якщо вони не виїхали на постійне проживання в іншу місцевість (а.с.26). Відповідним пунктом Статуту встановлено вичерпний перелік випадків, коли зберігається членство у господарстві.

П. 3.2 розділу 3 Статуту КСП ім. Петровського передбачено, що прийняття в члени підприємства проводиться правлінням підприємства в присутності особи, яка подала заяву, з послідуючим затвердженням на наступних зборах уповноважених членів підприємства

Також суд звертає увагу, що позивачем та його представником в самій заяві не конкретизовано період членства у господарстві - ОСОБА_3, а відсутність будь - яких документів, які б його підтверджували є недостатніми для його встановлення.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що одна із трьох обов'язкових умов, які передбачені Указом Президента України №720 / 95 від 08.08.1995 року - перебування в членах КСП документального підтвердження не мають, що в такому випадку позбавляє ОСОБА_3 права на земельну частку (пай) в КСП ім. Петровського.

В той же час матеріали справи не містять належних доказів, що ОСОБА_3 була членом КСП на момент отримання КСП державного акта на право колективної власності на землю згідно переліку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Для вирішення зазначеного спору суд вважає необхідним застосувати норми Цивільного кодексу УРСР, який втратив чинність, але діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Як ст. 71 ЦК УРСР, так і ст. 257 ЦК України встановлюють трирічний строк позовної давності для захисту порушеного права. Початок перебігу строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, тобто коли особа дізналась про порушення свого права. Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Петровського Межівського району Дніпропетровської області видано 12 листопада 1998 року. З позовом до суду позивач звернулася лише 01 червня 2016 року. Отже, нею пропущено строк позовної давності.

Порушене право підлягає захисту, якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності.

Причиною пропуску строку позовної давності ОСОБА_3 зазначила не надання в 1997 році керівництвом господарства КСП ім. Петровського правдивих роз'яснень про її членство в господарстві, про наявність виготовленого їй сертифіката на право на земельну частку (пай) та не надання повідомлення про позбавлення її права на земельну частку (пай), про своє можливе право на земельну частку (пай) ОСОБА_3 дізналася 15 січня 2016 року з дня, коли було отримано документи з архіву району, але суд вважає такі причини пропуску строку не поважними, так як ОСОБА_3 постійно проживала і проживає на території, де у свій час проводилось розпаювання у господарстві та інші члени господарства отримали земельні ділянки після розпаювання, дані обставини не носили таємний характер цих подій і тому суд вважає, що інших обставин, які б підтверджували поважність пропуску строку, суду не надано. Також судом враховано позицію представника відповідача, який наполягав на пропуску позивачем строку позовної давності.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, 71 ЦК УРСР, 257 ЦК України, Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власникам земельних часток (паїв)», Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95, Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення строку для звернення до суду, визнання права на земельну частку (пай), зобов'язання Межівської районної державної адміністрації прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л. Ф. Літвінова