Справа № 714/311/16-ц
Провадження № 2/714/152/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2016 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого-судді: Козловської Л.Д.

секретар: Онофрей Ш.К.

за участі: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

третіх осіб ОСОБА_3 ОСОБА_4

представника третіх осіб ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Герца цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_6 до Байраківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом та за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 12.04.2016 року звернувся до суду з вищевказаним первісним позовом. В обґрунтування позовних вимог як на підставу позову посилається на наступне. 1968 року його батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, побудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами №26 в с. Байраки по вул. Проспект Герцаївського району Чернівецької області, а отже належав обом на праві спільної сумісної власності подружжя, по ? частці кожному. 27.07.1992 року ОСОБА_9 помер. За життя останній 13.07.1992 року уклав на користь позивача заповіт, яким заповів йому на випадок своєї смерті все своє майно. 29.08.1992 року померла мати позивача ОСОБА_10 За життя остання заповіту не складала. Позивач прийняв спадщину після смерті своїх батьків шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, так як проживав з ними на момент їхньої смерті, де проживає по даний період часу. Нотаріус своїми постановами відмовив позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом на спадковий житловий будинок по причині ненадання правовстановлюючих документів, у звязку з чим у позовних вимогах просив суд визнати за ним право приватної власності в порядку спадкування на вищенаведений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

До суду надійшов зустрічний позов від третьої особа з самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_8 поданий до ОСОБА_6, посилаючись на те, що він являється братом позивача та сином ОСОБА_8І та ОСОБА_10 Так як після їхньої смерті він також прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, він також має право на частку у спадковому майні. Так як спадкування після смерті своєї матері проводиться за законом, він має право на спадкування ? частки спадкового житлового будинку. Нотаріус своєю постановою відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері частку спадкового житлового будинку, у звязку з чим у вимогах зустрічного позову просив визнати за ним право власності на ? частку вищенаведеного житлового будинку .

В процесі розгляду справи, представник первісного позивача подав до суду заяву якою зменшив розмір позовних вимог, а саме просив суд визнати за позивачем право приватної власності в порядку спадкування на ? частки спадкового житлового будинку та не заперечував щодо задоволення зустрічного позову ОСОБА_8

Відповідач в судове засідання свого представника не направляв. Проте до суду надійшла від них заява в якій просив розглянути справу у їхній відсутності, також зазначивши, що не заперечують проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_8 не зявився. Проте його представник подав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, також зазначивши, що позовні вимоги первісного позову визнають в частині визнання права власності в порядку спадкування на ? частки спадкового житлового будинку визнає. Також просив суд задовольнити зустрічний позов у повному обсязі з підстав наведених у ньому.

Від третіх осіб ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 надійшли заяви, в яких просили розглянути справу у їхній відсутності, також зазначивши, що спадщину не приймали, претензій до неї не мають та не заперечують щодо задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

25.12.1949 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_9 (дівоче прізвище Пую) ОСОБА_11 був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Байраківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис №12 (а.с.15). За період проживання у зареєстрованому шлюбі, 1968 року ними був побудований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Байраки Герцаївського району Чернівецької області по вул. Проспект №26, який згідно облікових даних погосподарських книг Байраківської сільської ради, числиться за ОСОБА_8І.(а.с.17-18,132-134), та не відносився до колгоспного двору (а.с.76).

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

В період будівництва житлового будинку, питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За даними нормативно-правовими актами, підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт будови ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови спірного будинку відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Згідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затвердженого ЦСУ СССР 13 квітня 1979 року №112/5, документами погосподарського обліку є (форми первісного обліку для сільських рад народних депутатів форма №1) «Погосподарська книга». Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 своє право власності на спадковий житловий будинок, господарських будівель і споруд в БТІ не зареєстрували.

Запис ОСОБА_9 в книзі погосподарського обліку в якості голови двору підтверджує факт належності будинку під № 26 по вул. Проспект в с. Байраки Герцаївського району Чернівецької області, саме йому.

Статтею 101 ЦК УРСР 1963 року було встановлено, що у подружжя, яке проживає спільно може бути тільки один житловий будинок (або його частка), що належить на праві власності одному з них, або є в їх спільній власності. Право власності одного або кількох громадян на частину будинку з числа зазначених не позбавляє права інших з цих громадян мати у власності другу частину (частини) цього ж будинку.

Відповідно до ст.22 Кодексу по шлюб та сім'ю від 20.06.1969 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Оскільки житловий будинок був побудований в період проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_12 у шлюбі, він належав обом на праві спільної сумісної власності, по ? частці.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що останні у встановленому законом порядку набули право власності на спірний житловий будинок на період виникнення даних правовідносин.

27.07.1992 року ОСОБА_9 помер (а.с. 25). За життя останній 13.07.1992 року уклав заповіт на користь первісного позивача - ОСОБА_6, яким заповів йому на випадок своєї смерті все своє майно з чого воно б не складалось і все що належить йому по закону на день смерті, який не змінений та не скасований. 29.08.1992 року померла ОСОБА_10Г.(а.с.29).

На момент відкриття спадщини, відносини спадкування регулювалися нормами ЦК УРСР від 18.07.1963 року (надалі ЦК УРСР), який діяв в період відкриття спадщини, а тому для регулювання відносин спадкування підлягають застосуванню норми цього кодексу.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийняття спадщини визначається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця. Ст.549 ЦК УРСР визначає два способи прийняття спадщини: 1) шляхом подачі заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, та 2) шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні були вчинятись протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З матеріалів спадкових справ №№ 27/2016 та 28/2016, заведених відносно спадкового майна ОСОБА_9 та ОСОБА_10 судом встановлено, що спадкоємцями по закону першої черги після смерті останніх являються їхні діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які прийняли спадщину після смерті останніх шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а також ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, які спадщину не приймали та не претендують на спадкове майно.

Оскільки ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті свого батька, він успадкував згідно заповіту ? частку спадкового житлового будинку батька.

Так як ОСОБА_10 за життя заповіту не складала, спадкування проводиться за законом. ? частка спадкового житлового будинку яка належала їй, була успадкована ОСОБА_6 та ОСОБА_4, а отже ділиться між ними в рівних частках, по 2/4 частки за кожним.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що в порядку спадкування ОСОБА_6 успадкував ? частки спадкового житлового будинку, а ОСОБА_4 ? частку.

Нотаріус відмовив останнім у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом на успадковані ними частки спадкового житлового будинку, мотивуючи відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с. 12, 13, 161).

Згідно ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.3 п.п. 3.1 ч.2 «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 року №95, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2013 року за № 612/23144, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

18.09.2016 року на домоволодіння №26 по вул. Проспект в с. Байраки Герцаївського району Чернівецької області був виготовлений технічний паспорт, що засвідчує відповідність житлового будинку вимогам законодавства, будівельним нормам, державних стандартів і правил. Згідно даних технічного паспорту, спірне домоволодіння складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 76,40 кв.м., у т.ч. житловою площею 47,90 кв.м. та господарських будівель і споруд: літньої кухні літ. «Б» площею 58,60 кв.м., сараю літ. «В» площею 26,10 кв.м., криниці №1, огорожі № 2, 3.

Відповідно до встановлених обставин, суд дійшов висновку щодо задоволення зменшеного розміру позовних вимог позивача за первісним позовом та вимоги зустрічного позову у повному обсязі, так як спадкодавці у встановленому законом порядку на рік будівництва набули право власності на житловий будинок, який входить до складу спадкового майна, в свою чергу спадкоємці прийняли спадщину у встановленому законом порядку, однак не можуть оформити її на себе через відсутність правовстановлюючих документів необхідних для вчинення нотаріальних дій, а сам житловий будинок відповідає будівельним нормам, державним стандартам і правилам.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.329, 1217, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1273 ЦК України, ст. 86, 101 ЦК Української РСР 1963 року, ст.ст. 3, 10, 11, 174, 208-209, 212-215, 294, 124, 258 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 в порядку спадкування право приватної власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами №26 розташований по вул. Проспект в с. Байраки Герцаївського району Чернівецької області, який складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 76,40 кв.м., у тому числі житловою площею 47,90 кв.м., літньої кухні літ. «Б» площею 58,60 кв.м., сараю літ. «В» площею 26,10 кв.м., криниці №1, воріт №2, огорожі №3.

Зустрічний позов ОСОБА_8 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8 в порядку спадкування право приватної власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами №26 розташований по вул. Проспект в с. Байраки Герцаївського району Чернівецької області, який складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 76,40 кв.м., у тому числі житловою площею 47,90 кв.м., літньої кухні літ. «Б» площею 58,60 кв.м., сараю літ. «В» площею 26,10 кв.м., криниці №1, воріт №2, огорожі №3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд Чернівецької області шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутніми при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: