Ухвала

іменем україни

14 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_3заборгованість по відсотках за договором кредиту від 15 серпня 2006 року, нарахованих на прострочену заборгованість за період з 31 серпня 2012 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 8 815 грн 42 коп.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовано тим, що 15 серпня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 6 тис. грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 31 серпня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 4 127 грн 07 коп., при цьому кредитний договір не є припиненим чи розірваним, а нарахування відсотків здійснюється за весь час фактичного користування кредитними коштами до повного погашення заборгованості, на суму залишку заборгованості, а тому банк просив стягнути з відповідача нараховані відсотки за період з 31 серпня 2012 року по 31 серпня 2015 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по нарахованих відсотках за період з 31 серпня 2012 року по 30 квітня 2014 року на суму 4 787 грн 40 коп. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 12 січня 2016 року, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені банком позовні вимоги, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про залишення без задоволення заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності є підставою для відмови в позові із врахуванням заяви відповідача про це.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 15 серпня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту шляхом написання заяви, яка разом із Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами складає договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору ОСОБА_3 були надані у кредит грошові кошти в сумі 6 тис. грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, який згідно Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою вказується на лицевій стороні картки ( п. 5.4 та 3.1 Правил).

Згідно з умовами договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми заборгованості.

З розрахунку заборгованості за договором кредиту за період з 31 серпня 2012 року по 31 серпня 2015 року вбачаться, що сума нарахованих процентів за період з 30 квітня 2014 року по 31 серпня 2015 року становить 4 028 грн 02 коп. У період з 31 серпня 2012 року по 31 серпня 2015 року ОСОБА_3 будь-яких коштів на погашення кредиту не сплачував.

У червні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк пред'явило до суду позов про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту за від 15 серпня 2006 року, яка станом на 30 квітня 2014 року складала 22 548 грн 46 коп. з яких: 4 127 грн 07 коп. - заборгованість за кредитом, 16 871 грн 46 коп. - заборгованість за процентами, нарахованими за період з 17 серпня 2006 року по 30 квітня 2014 року, а також штрафи - 500 грн та 1 049 грн 93 коп.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості станом на 30 квітня 2014 року відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Рішення набрало законної сили.

Вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що останнє повернення кредитних коштів по спірному договору кредиту мало місце 17 серпня 2007 року на суму 1 714 грн 38 коп., а прострочена заборгованість за кредитом виникла ще 29 вересня 2006 року. Починаючи з 18 серпня 2007 року ОСОБА_3 припинив сплату коштів із погашення кредиту.

Судами також встановлено, що строк дії картки, виданої ОСОБА_3 закінчився 01 травня 2008 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вірним є висновок судів про те, що, перебіг трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, який у даному випадку настав 01 травня 2008 року, із закінченням строку дії платіжної картки.

Отже, ураховуючи, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості у зв'язку з пропуском строку позовної давності, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові із врахуванням заяви відповідача про це.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій дотримано вимоги чинного законодавства та цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано обставини справи та надана їм належна оцінка, а наведені у касаційній скарзі недоліки при розгляді справи не впливають на суть ухваленого рішення і висновків суду не спростовують. Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді касаційної інстанції не встановлено.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не вбачає підстав для скасування ухвалених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, так як вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 336, 337, 343, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська