У Х В А Л А

Іменем України

09 листопада 2016 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Грегуль О.В.

розглянувши, підписану ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2, скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця щодо зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернувшись до суду з вищевказаною скаргою, просить 1. Зобов'язати уповноважену особу Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 48506870. 2. Зобов'язати уповноважену особу Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, негайно зняти арешт з майна.

Вважаю, що скарга не відповідає вимогам ст. ст. 119-120 та розділу VІІ ЦПК України.

Зокрема, скаргу подано в порядку, визначеному розділом VІІ ЦПК України.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії чи бездіяльність якої оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07,11.2014 року, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74-77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо. З урахуванням передбаченого законом строку розгляду такої скарги проведення попереднього судового засідання не є обов'язковим.

У порушення вищевказаних норм права та п. 2, п. 3, п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, в скарзі не викладено обставин і не зазначено доказів, про яку конкретно уповноважену особу йдеться в прохальній частині скарги.

Згідно з ч. 1 - ч. 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, 1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 2. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. 3. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У порушення п. 5 і п. 6 ЦПК України, в скарзі не викладено обставин і не зазначено доказів того, чому вимоги про знаття арешту, зазначені в п. 2 прохальної частини скарги, подані в порядку, визначеному розділом VІІ ЦПК України, хоча питання про зняття арешту, вирішується в порядку позовного провадження.

За таких обставин, скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Підписану ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2, скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця щодо зняття арешту з майна, залишити без руху та надати строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявницею або її представником даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: