Провадження № 4-с/344/139/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

при секретарі с/з/ ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області матеріали скарги ПАТ «Укрсиббанк», заінтересована особа начальник ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3 на бездіяльність начальника ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, зобовязання вчинити дію,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Укрсиббанк» звернувся в жовтні 2016р. в суд з скаргою на бездіяльність начальника ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 у звязку з виконанням виконавчого листа №0907/17884/2012 виданого Івано-Франківським міським судом 13.06.2013р., а саме: визнати бездіяльність неправомірною по контролю за виконанням виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у ВП №49723677, зобовязати начальника ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 оформити доручення про передачу ВП іншому державному виконавцю.

Представник скаржника в судовому засіданні 19.10.2016р. просив вимоги задовольнити,в судове засідання 14.11.2016 року не зявився належним чином повідомлений про дату, причини неявки суду не повідомив.

Суб'єкт оскарження в судове засідання не зявився, проте подав письмове заперечення на подану скаргу в якому зазначив про те, що скарга безпідставна, оскільки ще 12.10.2016 року ВП №49723677 пердана іншому державному виконавцю Бойчуку Р.М..

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу бездіяльності, на думку скаржника, начальника ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 при примусовому виконанні судового рішення за виконавчим листом №0907/17884/2012 виданого Івано-Франківським міським судом 13.06.2013р..

Судом встановлено з поданих матеріалів до скарги скаржником, що 28.12.2015 року за заявою стягувача ПАТ «Укрсиббанк» було відкрито ВП №49723677 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1840.31грн. судових витрат (а.с.5-6). Інших доказів на обґрунтування вимог скарги скаржник не надав суду.

З доводів скарги вбачається, що скаржник на час звернення до суду інформацію про хід виконання виконавчого листа у ВП №49723677 не отримував. Дане ВП перебувало у заст..нач. начальника ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_5, який звільнений з роботи, а начальник не призначив іншого державного виконавця.

На спростування вказаного у скарзі, субєкт оскарження надав суду Акт прийому-передачі незавершених виконавчих проваджень від 12.10.2016р., з якого вбачається що головний державний виконавець Раковецький М.С. передав новому державному виконавцю Бойчуку Р.М. ВП №49723677 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 1840.31грн. (а.с.14).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження. Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом. Незважаючи на те, що в цій статті не зазначено можливість оскарження рішення державного виконавця, іншими статтями цього Закону та інших законодавчими актами передбачено можливість оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця. Так, згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до частини першої статті 12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статей 383, 384 ЦПК та статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Завданнями державної виконавчої служби є примусове виконання рішень, своєчасне, повне і неупереджене його виконання (ст.1,2 даного Закону).

Дії субєкта оскарження в повній мірі не відповідають вимогам ст..5,6,11,30,33 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Так, за ст..47 Закону України «Про виконавче провадження» (п.3 ч.1) підставою повернення виконачого документу стягувачу є те, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

Також, за ч.7 ст.62 цього ж закону, у разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Згідно ч1,2,4,6,7 ст..83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснює начальник відділу, якому безпосередньо підпорядковується державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу ДВС.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених в тч. частиною другою цієї статті.

Контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби, а Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - через відповідні управління державної виконавчої служби.

Забороняється втручання інших державних або недержавних органів та їх посадових осіб у виконавче провадження, крім випадків, передбачених цим Законом.

З 05.10.2016 року набрав чинності в новій редакції Закон України «Про виконавче провадження», яким також врегульовано засади виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на недоведеність скаржником вимог скарги, дані вимоги є такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, ст. ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ПАТ «Укрсиббанк», заінтересована особа начальник ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3 на бездіяльність начальника ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, зобовязання вчинити дію відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Польська М.В.