Справа № 755/6933/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона з 23.09.2010 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося, подальше збереження або відновлення сім'ї неможливе, почуття довіри та любові втрачене, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. По відношенню до дитини відповідач своїх обов'язків не виконує, виханням та утриманням не займається, у зв'язку з чим просила стягнути аліменти в розмірі 30 % від доходів відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримала обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просила їх задовольнити. Зауважила, що примирення з відповідачем неможливо. Останній рік вони живуть окремо. Коштів на утримання дитини він не давав, лише останні два місяці давав по 500,00 грн. Підтвердила, що вона вагітна - 20 тижнів, але батько не відповідач. Батько її ненародженої дитини до суду не прийшов.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що на розірвання шлюбу він згоден, вважав, що сім'ю зберегти неможливо. Останній рік вони проживають окремо. Аліменти на утримання дитини платити згоден. Зазначив, що позивач вагітна не від нього.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

В суді встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.09.2010 року, мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем. Позивач на даний час перебуває на 20 тижні вагітності. Сторони стверджують, що дитина не відповідача. Однак, майбутній батько дитини до суду не з'явився, батьківство зачатої дитини не визнав.

Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою.

Позивачем по даній справі не було надано жодного доказу того, що відповідач вчиняв протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення по відношенню до дружини чи дитини. Як і відсутнє визнання батьківства зачатої дитини іншою особою. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 30 % частини доходів відповідача. Однак, позивач не надав доказів про можливість стягнення аліментів саме в цьому розмірі. На думку суду, аліменти на одну дитину в розмірі 1/4 частини доходів відповідача є відповідними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 551 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 55, 56, 110-112, 180, 182, 183, 185 СК України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 294, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Києва, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів доходів, починаючи з 20.04.2016 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. в доход держави.

В частині позовних вимог про розірвання шлюбу - відмовити.

Рішення про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: