У х в а л а

іменем україни

08 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В.,Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Сумської області в інтересах держави до Головного управління Держземагентства у Сумській області, Головного управління Держгеокадастру в Сумській області, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Сумського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 29 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року заступник прокурора Сумської області в інтересах держави звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Сумській області від 03 лютого 2014 року № № СМ/:15:001/00000126, СМ/ :15:004/00000127 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі їх в оренду» щодо земельних ділянок площами 29,0531 га та 132,9603 га та визнати недійсними договори оренди цих земельних ділянок, які укладені 14 березня 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Сумській області та ОСОБА_3

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що прокуратурою області в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів проведено перевірку законності відведення Головним управлінням Держземагентства у Сумській області земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства ОСОБА_3, в ході якої встановлено, що накази від 03 лютого 2014 року та договори оренди від 14 березня 2014 року суперечать нормам земельного та цивільного законодавства.

Заступник прокурора вказав, що під час прийняття рішення Головним управлінням Держземагентства у Сумській області щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_3 враховано наявність у нього досвіду роботи у сільському господарстві, хоча перелік документів, що має підтверджувати такий досвід, Кабінетом Міністрів України згідно з вимогами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» на той час не був затверджений; при цьому відповідач не має освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Також посилався на те, що ОСОБА_3 не мав наміру займатись фермерським господарством, оскільки вважав, що земельні ділянки отримані в оренду в обхід конкурсної процедури для здійснення їх обробітку товариством з обмеженою відповідальністю «Нижньосироватське» (далі - ТОВ «Нижньосироватське»).

Крім того, заступник прокурора зазначав, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 05 березня 2014 року визнано протиправними та скасовані накази Головного управління Держземагентства у Сумській області від 10 та 14 жовтня 2013 року про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовними площами 126 га та 35 га в оренду, у зв'язку із чим просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Сумській області «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі їх в оренду» від 03 лютого 2014 року № СМ :15:001/00000126 щодо земельних ділянок та передачі їх в оренду» від 03 лютого 2014 року за № СМ :15:001/00000126 щодо земельної ділянки площею 29,0531 га за кадастровим номером НОМЕР_1 та № СМ :15:004/00000127 щодо земельної ділянки площею 132, 9603 га за кадастровим номером НОМЕР_2.

Визнано недійсними договори оренди земельних ділянок площею 132,9603 га за кадастровим номером НОМЕР_2 та площею 29,0531 га за кадастровим номером НОМЕР_1, які розташовані на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району, укладені 14 березня 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Сумській області та ОСОБА_3

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 29 грудня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 відхилено, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нижньосироватське» задоволено частково, рішення Сумського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2015 року змінено, виключивши з його мотивувальної частини посилання про отримання ОСОБА_3 земельних ділянок в оренду для здійснення їх обробітку товариством з обмеженою відповідальністю «Нижньосироватське».

У іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення заступника прокурора Сумської області, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що ОСОБА_3 фактично не мав досвіду роботи у сільському господарстві, не мав наміру займатись фермерським господарством, не користувався переданими йому в оренду земельними ділянками, отримав в оренду, в обхід конкурсної процедури, земельні ділянки саме для їх користування ТОВ «Нижньосироватське». Крім того, виходячи з вимог ст. ст. 123, 124 ЗК України та ст. 16 Закону України «Про оренду землі», у зв'язку із скасуванням дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду дійшов висновку про відсутність правових підстав для передачі цих земельних ділянок в оренду.

Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду та виключаючи з його мотивувальної частини посилання про отримання ОСОБА_3 земельних ділянок в оренду для здійснення їх обробітку ТОВ «Нижньосироватське», погодився із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, проте, враховуючи, що сама по собі інформація Нижньосироватської сільської ради про використання цих земельних ділянок протягом 2014 року ТОВ «Нижньосироватське» та інформація відповідних державних органів про ненадання фермерським господарством «Нижньосироватське», засновником якого є ОСОБА_3, статистичної звітності щодо здійснення господарської діяльності з достовірністю не підтверджують ту обставину, що відповідач отримав спірні земельні ділянки в оренду саме з метою здійснення їх обробітку ТОВ «Нижньосироватське».

Колегія суддів касаційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції в частині, яка не змінена судом апеляційної інстанції, та рішення суду апеляційної інстанції ухвалені із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Головного управління Держземагентства у Сумській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 7 років, орієнтовною площею 161 га для ведення фермерського господарства за рахунок земель державної власності (ріллі), яка розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району, до якої додав відповідні документи (а. с. 9).

Наказами Головного управління Держземагентства у Сумській області від 10 та 14 жовтня 2013 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовними площами 126 га та 35 га (а. с. 17, 18).

Наказом Головного управління Держземагентства у Сумській області від 03 лютого 2014 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_3 строком на 7 років, площами 29,0531 га та 132,9603 га за рахунок земель державної власності (ріллі), які розташовані за межами населеного пункту на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району (а. с. 19, 26).

На підставі цих наказів 14 березня 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Сумській області та ОСОБА_3 укладено договори оренди земельних ділянок площами 132,9603 га та 29,0531 га, державна реєстрація яких була проведена 14 березня 2014 року реєстраційною службою Сумського районного управління юстиції (а. с. 20-21, 25, 27-28, 32).

Згідно з актами прийняття-передачі від 2014 року Головне управління Держземагентства у Сумській області передало, а ОСОБА_3 прийняв вказані земельні ділянки (а. с. 24, 31).

При вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягають правила надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, згідно зі статтею 7 Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» як спеціального по відношенню до статті 123 ЗК України.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 05 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держземагентства у Сумській області від 10 вересня 2013 року № 4633/13-07 про відмову у видачі ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 161,00 га в оренду; визнано протиправними та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Сумській області від 10 та 14 жовтня 2013 року про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовними площами 126 га та 35 га в оренду (а. с. 61-64, 65-68).

Судами враховано, що відповідно до вимог ст. ст. 123, 124 ЗК України підставою для надання земельної ділянки в оренду є дозвіл органу виконавчої влади на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що такі дозволи, а саме: накази Головного управління Держземагентства у Сумській області від 10 жовтня 2013 року № СМ/:15:004/00000433 та від 14 жовтня 2013 року № СМ/:15:001ДЮ000436 про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проектів землеустрою, були визнані протиправними та скасовані вказаною вище постановою Сумського окружного адміністративного суду від 05 березня 2014 року.

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що, враховуючи відсутність у Головного управління Держземагентства у Сумській області правової підстави для визначення досвіду роботи ОСОБА_3 у сільському господарстві, а також виходячи із вимог ст. ст. 123, 124 ЗК України та ст. 16 Закону України «Про оренду землі», у зв'язку із скасуванням дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду та за відсутністю підстави для передачі цих земельних ділянок в оренду відповідачеві суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову заступника прокурора Сумської області.

При цьому апеляційним судом правильно виключено з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання про отримання ОСОБА_3 земельних ділянок в оренду для здійснення їх обробітку ТОВ «Нижньосироватське», оскільки інформація Нижньосироватської сільської ради про використання цих земельних ділянок протягом 2014 року ТОВ «Нижньосироватське», а також інформація відповідних державних органів про ненадання фермерським господарством «Нижньосироватське», засновником якого є ОСОБА_3, статистичної звітності щодо здійснення господарської діяльності не підтверджують ту обставину, що відповідач отримав спірні земельні ділянки в оренду саме з метою здійснення їх обробітку ТОВ «Нижньосироватське».

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2015 року в частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Сумської області від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана