УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/20561/15-ц

Провадження № 2-з/638/122/16

28.04.2016 р. суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Подус Г.С., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою доГорьковської ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

25 квітня 2016 року представник позивача звернувся з заявою, в якій він просить забезпечити вказаний позов шляхом накладення арешту на квартиру №3 у будинку по вул. О. Яроша у м. Харкові, що належить ОСОБА_2.

В обґрунтування зазначеної заяви представник позивач посилається на те, що з моменту виникнення грошового зобовязання пройшов досить тривалий час, відповідач ніяким чином не намагалася повернути ОСОБА_1 суму боргу, усіляко уникає контактів та зустрічі з позивачем. Тому є підстави вважати, що для забезпечення позову та безперешкодному виконанню рішення суду необхідно накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить відповідачу по справі на праві приватної власності та накласти арешт на все майно, яке належить ОСОБА_2

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому матеріали справи не містять доказів чи обґрунтування доводів представника позивача про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення. В клопотанні не зазначено навіть підств чому є підстави вважати, що відповідач не виконає зобовязання.

Також варто звернути увагу на те, що спів розмірність боргу не відповідає вартості квартири та вартості іншого майна.

Клопотання про забезпечення позову також не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, а тому відповідна заява представника позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову по справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя