Провадження № 2-н/522/797/16
СУДОВИЙ НАКАЗ
17 листопада 2016 року м. Одеса
ОСОБА_1 є споживачем філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», що підтверджується оформленим особовим рахунком за НОМЕР_2 та договором про надання послуг водопостачання та водовідведення від 01.07.2009 року НОМЕР_3, укладеним між Водоканалом та ОСОБА_1
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання голодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 року №630 Водоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення боржнику за адресою: м.Одеса, пров.Глінки, 22, за які він у відповідності з п.п.20, 30 Правил, повинен був своєчасно розраховуватись шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Водоканалу.
Нарахування боржнику за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання та тарифів, затверджених рішенням Одеської міської ради від 14.02.2008 року №95, від 25.09.2008 року №1074, постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20.01.2010 року №59 та постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.02.2012 року №89, а боржник в свою чергу користувався такими послугами.
ОСОБА_1 плату за надані Водоканалом послуги сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 4 446 (чотири тисячі чотириста сорок шість) гривень 33 копійки за період з 01.03.2015 року по 31.10.2016 року
У відповідності до ст.ст.67, 68, 162 ЖК України, ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV, п.п.20, 30 Правил, на споживача комунальних послуг покладено обов'язок щомісячної їх оплати.
Однак, в порушення наведених норм права, боржник не сплачує у добровільному порядку заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення.
У відповідності зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вигод - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
В статті 95 ЦПК України зазначається, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.
За змістом п.9 ст.110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації, проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його зняття (роботи).
Останнє відоме зареєстроване місце проживання боржника - АДРЕСА_1, що підтверджується паспортними даними.
Керуючись ст.ст.95, 96, 98, 99, 102,103, ЦПК України, -
Заява про скасування судового наказу може бути подана протягом 10 днів з дня отримання судового наказу.
Судовий наказ набирає чинності у разі ненадходження заяви про скасування судового наказу протягом трьох днів після закінчення строку на її подання, судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для пред'явлення до виконання.
Судовий наказ може бути пред'явлений до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання судовим наказом законної сили.
Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, але може бути скасований у порядку, встановленому ст. 106 ЦПК України.
Суддя 17.11.2016