Справа № 357/3419/16-ц Головуючий у І інстанції Ярмола О. Я.
Провадження № 22-ц/780/3676/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22 16.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Сидори" про розірвання договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИТИ:

В березні 2016 позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 02.08.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, на підставі якого позивач передала в оренду належну їй земельну ділянку в межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району площею 6, 3084 га, однак вважає, що орендна плата за цим договором невірно розраховується, є значно заниженою та не відповідає нормам Податкового кодексу України.

Окрім того, при державній реєстрації даного договору, реєстратор не звернув увагу на дату укладання договору оренди (02.08.2013 року), а державна реєстрація договору відбулася 10.04.2014 року, тобто через півроку після його укладення.

З цих підстав позивач просила суд визнати недійсним договір оренди землі № 27 від 02.08.2013 року, скасувати рішення державного реєстратора Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про державну реєстрацію від 10.04.2014 № 12494979 вказаного договору оренди землі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2016 року та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що орендар належно сплачує позивачу орендну плату за використання його земельної ділянки, всі доводи позивача є формальними та не вказують на істотністне порушення прав позивача, як орендодавця.

Такі висновки суду є правильними та відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України «Про оренду землі»).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02.08.2013 року між ОСОБА_2 та Приватним орендним сільськогосподарським підприємством «Сидори» було укладено договір оренди землі № 27. Відповідно до цього договору, відповідачу було передано в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер :04:013:0021, площею 6,3084 га., що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сидорівська сільська рада, яка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №015991, виданого 21.04.2011 року. Зазначений договір підписано сторонами та зареєстровано 10.04.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1244979 (а.с.10-11).

Відповідно до п.37 Договору оренди, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Пунктом 7 Договору оренди передбачено, що при обчисленні орендної плати застосовуються коефіцієнти індексації, а перегляд орендної плати, передбачений п.10 є додатковою можливістю сторін узгодити орендну плату.

Орендна плата вноситься у строк до 31 грудня поточного року. Видача грошей, продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відомістю на видачу грошей, продукції та послуг (п.п.8,9 Договору оренди).

Відповідно до п. 6 Договору, орендна плата нараховується та видається орендарем згідно чинного законодавства в розмірі не менше 3% від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробіткових формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 2762,88 грн.

Відповідно до положень указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» №92/2002 від 02 лютого 2002 року (з наступними змінами) плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) не може бути менше: до 01 вересня 2008 року - 1,5% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та з 01 вересня 2008 року - 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю).

Поступове збільшення цієї плати повинно відбуватися залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Звертаючись до суду із позовом, позивач вважала порушенням своїх прав те, що оскаржуваним договором не передбачено підстав перегляду умов Договору оренди, і неналежно прописано перегляд розміру орендної плати та, що реєстрація спірного договору оренди проведена значно пізніше від дати його укладення.

Як правильно було встановлено місцевим судом, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель з 1995 року станом на 1 січня 2015 року становив 3,997. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки (паю) у 2015 році з урахуванням усіх коефіцієнтів у межах Сидорівської сільської ради становила 100999,55 грн. Орендна плата за 2015 рік відповідно склала: 3% від 100999,55 грн., що дорівнює 3029,99 грн., а ОСОБА_2, після вирахування податків у розмірі 16,5%, отримала на руки кошти у розмірі 5060,00 грн.

До того ж встановлено, що спірний договір оренди укладено строком на 10 років. Відповідно до умов договору позивач передав відповідачу земельні ділянки згідно акту приймання - передачі. Всі істотні умови договору було погоджено сторонами. Позивач своїм особистим підписом засвідчила вільне волевиявлення на укладення договору на узгоджених умовах, маючи правоздатність та повну цивільну дієздатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих положень закону правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Таким чином, суд першої інстанції зробив обгрунтований висновок про те, що протягом дії спірного договору оренди відповідач сплачував на користь ОСОБА_2 орендну плату у розмірі, що відповідав визначеним законодавством вимогам, а остання приймала відповідні суми орендної плати.

Більш того, судом першої інстанції було встановлено та підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, що ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою на виплату авансом орендної плати і вже отримала наперед частину орендної плати за поточний 2016 рік у розмірі 2 000, 00 грн.

Встановивши, що позивач отримує орендну плату і її права порушені не були, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Розглядаючи справу, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у зв'язку із чим оскаржуване судове рішення відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості. Тому в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: