Справа № 640/3189/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р. Київський районний суд у складі:

головуючого судді Якуші Н.В.

при секретарі Пічугіної А.Г.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2016 року автоматизованою системою документообігу на суддю Якушу Н.В. було розподілено цивільний позов ОСОБА_2 до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним.

26.02.2016 року позивачем через канцелярію суду була подана до суду заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 та заборони Восьмій Харківській державній нотаріальній конторі вичняти будь-які нотаріальні дії щодо оформлення спадщини після померлої 21 вересня 2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою суду від 24 березня 2016 року провадження у справі було відкрито.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи клопотання про забезпечення позову, заявлене позивачем, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що предметом розгляду справи є спадщина, яка залишилась після померлої ОСОБА_4, а тому відчуження спірного майна може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Згідно зі статтею 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Отже, виходячи з обєкту, на який позивач просить накласти арешт на час розгляду справи та заборонити вчиняти нотаріальні дії щодо оформлення спадщини, суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» , ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1.

Заборонити Восьмій Харківській державній нотаріальній конторі вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо оформлення спадщини після померлої 21 вересня 2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Копію ухвали для виконання направити до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківське міське управління юстиції реєстраційна служба, Восьмій Харківській державній нотаріальній конторі.

Копію ухвали суду після її виконання направити ОСОБА_3

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не скасовано судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Н.В. Якуша