АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 лютого 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Пікуль А.А., Соколової В.В.

при секретарі-Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 р. у справі за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Цапенко Світлани Миколаївни, заінтересована особа: ОСОБА_3 про примусове проникнення до житла боржника,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 р. старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (надалі відділ ДВС СоломЧянського РУЮ у м. Києві) Цапенко С.М. звернувся з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Зазначав, що на виконанні у відділі ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-10233, виданий 11.09.2012 р. Шевченківським районним судом у м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 17 119,68 грн.

Посилаючись на те, що боржник ухиляється від добровільного виконання рішення, не забезпечив вільний доступ до квартири, просив надати дозвіл про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 з метою опису і арешту належного їй майна для подальшого його реалізації в рахунок погашення боргу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2015 р. у задоволенні подання відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.05.2015 р. апеляційну скаргу державного виконавця відділу ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Цапенко С.М. задоволено частковою, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2015 р. скасовано, питання передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Справа №761/3236/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1924/2016
Головуючий усуді першоїінстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2015 р. клопотання державного виконавця задоволено.

Надано дозвіл державному виконавцю відділу ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 з метою опису і арешту майна, що належить боржнику ОСОБА_1, для подальшої його реалізації в рахунок погашення боргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Зазначала, що суд не урахував обставини встановлені попередніми судовими рішенням, що набрали законної сили і є обовЧязковими для суду першої інстанції, зокрема ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 18.06.2014 р., якою відмовлено у задоволенні клопотання державного виконавця про примусове проникнення до житла за адресою АДРЕСА_4 з метою опису та арешту майна, а також ухвалою СоломЧянського районного суду м. Києва від 14.11.2014 р., якою відмовлено у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, якими встановлено недоведеність у діях ОСОБА_1 ухилення від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду.

Вважала, що довідка БТІ м. Києва від 30.09.2014 р., на яку посилався суд на підтвердження належності їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 є неналежним доказом, отриманим від неповноважного органу.

Також вказувала на порушення судом норм процесуального права при розгляді зазначеної справи, зокрема щодо відкриття провадження у справі за відсутності доказів сплати державним виконавцем судового збору; не надання їй копій додаткових письмових доказів, наданих державним виконавцем, що позбавило її права на їх ознайомлення та оскарження, відсутності фіксації судового засідання 02.09.2015 р. технічними засобами, що викликає сумнів у тому що воно дійсно відбувалося; фальсифікації матеріалів справи а також відсутності в матеріалах справи вступної та резолютивної частини ухвали від 02.09.2015 р.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник відділу ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на безпідставність її доводів.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи були повідомлена за останньою відомою суду адресою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий лист про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження по виконавчому листу № 2-1-233 виданого 11.09.2012 р. Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми у розмірі 17 119,18 грн.

14.09.2012 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк на добровільне виконання рішення суду до 20.09.2012 р., а також постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та направив запити до Адресного бюро м. Києва, ВРЕР-№9 м. Києва, Головного управління земельних ресурсів м. Києва, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, Державної податкової служби України, з метою встановлення майнового стану боржника.

Згідно довідки Державної податкової служби України від 17.09.2012 р., інформація стосовно боржника - фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податків податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями до Державної податкової служби України від відкритих фінансових установ не надходила.

З відповіді Адресного бюро м. Києва від 19.09.2012 р. убачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_4.

28.09.2012 р. до відділу ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві надійшло клопотання боржника ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

02.10.2012 р. до відділу ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві надійшла скарга ОСОБА_1 щодо незаконного відкриття виконавчого провадження.

Згідно відповіді Управління державної автомобільної інспекції м. Києва від 03.10.2012 р. за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

28.11.2012 р. державним виконавцем внесено запис в Єдиному реєстрі обтяжень рухомого майна та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

04.09.2014 р. державним виконавцем направлено до Солом'янського РУГУ МВС України в м. Києві постанову про примусовий привід боржника.

З відповіді Пенсійного фонду України від 20.05.2014 р. про осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, а також про осіб-боржників, які отримують пенсії, убачається, що інформацію про боржника не знайдено.

Згідно відповіді Податкової служби України від 21.05.2014 р.: інформація стосовно боржника-фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями - відсутня.

З відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 30.09.2014 р. убачається, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1

08.09.2014 р. до відділу ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві надійшла заява боржника, про те, що все її рухоме та нерухоме майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

16.12.2014 р. державним виконавцем направлено вимогу боржнику щодо надання доступу державному виконавцю до вказаної квартири.

З акту від 26.12.2014 р., складеного державним виконавцем відділу ДВС Солом'янського РУЮу м. КиєвіЦапенкоС.М. убачається, що виходом за адресою АДРЕСА_1, встановлено: двері квартири ніхто не відчинив, голова кооперативу будинку повідомив, що у квартирі №. 33 ніхто не проживає.

Відповідно до ст. 129 Конституції Українирішення суду є обов'язковим до виконання.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів ( посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.п. 4,5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і

сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги обставини встановлені ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 18.06.2014 р., якою відмовлено у задоволенні клопотання державного виконавця про примусове проникнення до житла за місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_4, та ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.11.2014 р., якою відмовлено у тимчасовому обмеженні ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України за недоведеністю ухилення її від виконання рішення суду про стягнення коштів на користь ОСОБА_3 є непереконливими, оскільки встановлені в зазначених ухвалах обставини не є преюдиційними в розумінні ч.3 ст.61 ЦПК України.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги, про те, що відповідь БТІ м. Києва від 30.09.2014 р. не є належним доказом на підтвердження права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, оскільки як убачається з реєстраційного посвідчення, виданого Київським міським БТІ 15.12.1998 р., зазначена квартира зареєстрована за ОСОБА_1 як особиста власність на підставі договору довічного утримання посвідченого 1 Київською державною нотаріальною конторою 11.09.1997 р., записано в реєстрову книгу за реєстром № 819/30869.

До того ж в заяві до відділу ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_1 сама повідомила, що її рухоме та нерухоме майно на яке можна звернути стягнення, знаходиться в Шевченківському районі міста Києва за адресою: АДРЕСА_1. Доказів, які б свідчили про відчуження нею зазначеної квартири, не надала.

За змістом ч.7 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні зобов'язані сумлінно користуватися наданими правами у виконавчому провадженні з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. ОСОБА_1 зазначені вимоги Закону не виконує.

Частина 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що на державного виконавця покладено обов'язок вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ураховуючи встановлені судом першої інстанції обставини, зокрема тривале невиконання ОСОБА_1 рішення суду а також зазначені вимоги законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість подання державного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до квартири боржника з метою проведення опису належного йому майна, що є необхідним для проведення виконавчих дій на виконання рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовуються, відсутність в матеріалах справи вступної та резолютивної частини рішення не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючисьст.ст.303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: