Справа № 681/2121/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючогосудді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Калінка А.А.

з участю сторін та представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полонному цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

встановив:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом, в якому просила стягнути з відповідачки 10522 грн. боргу за договором позики, та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначала, що 02 грудня 2014 року вона позичила для ОСОБА_4 10522 грн., які остання зобовязувалась повернути до 02 грудня 2015 року, що підтверджується розпискою написаною власноручно позичальницею. Однак остання взяте на себе зобовязання не виконала, борг до цього часу не повернула, що стало причиною звернення її до суду.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені нею вимоги позову.

Відповідачка позов визнала частково, пояснила, що вона у лютому 2014 року взяла у позивачки її кредитну картку ПАТ КБ «Приватбанк», із якої до грудня 2014 року періодично знімала гроші. Всього нею було взято коштів у сумі приблизно 3000 грн., із яких по її підрахунках не повернуто 500 грн. Відносно написання розписки зазначила, що вона дійсно писала розписку власноручно, однак при цьому до неї було застосовано психологічне насильство зі сторони осіб, яких привела до неї додому 02 грудня 2014 року позивачка, один із яких був ОСОБА_5

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази суд вважає позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що в лютому 2014 року ОСОБА_3 передала для ОСОБА_4 належну для неї кредитну картку ПАТ КБ «Приватбанк».

У період з лютого по грудень 2014 року відповідачка зняла з цього кредитного рахунку шляхом отримання періодичних коштів на загальну суму 9100 грн., а сплатила на погашення боргу 3370 грн., що підтверджується даними банківської виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 по кредитній картці, а також показаннями свідка ОСОБА_6

У звязку з виниклою заборгованістю ПАТ КБ «Приватбанк» направило в листопаді 2014 року для ОСОБА_3 листа в якому зазначило, що вона має кредитну заборгованість станом на 12.11.2015 року в сумі 10522 грн., та запропонувало здійснити її погашення.

02 грудня 2014 року позивачка звернулась до відповідачки з пропозицією погасити зазначену заборгованість.

ОСОБА_4 визнала перед позивачкою борг та написала розписку, що позичила у ОСОБА_3 гроші в сумі 10522 грн., які зобовязувалась повертати щомісяця по 500 грн., з кінцевим терміном до 02 грудня 2015 року.

На виконання умов цього договору відповідачка 17.12.2014 року здійснила платіж в сумі 500 грн., після чого припинила сплачувати заборгованість.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін, а також показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7, які зазначали, що відповідачка добровільно без примусу написала розписку, показаннями свідка ОСОБА_6, котра розяснила рух коштів по кредитному рахунку ОСОБА_3, даними листа ПАТ КБ «Приватбанк» про існування у ОСОБА_8 станом на 12.11.2014 року заборгованості за кредитом в сумі 10522 грн., та даними виписки по особовому рахунку позивачки по кредитній картці яку вона передала у користування для відповідачки.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно до ст. 1047 цього ж Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За положеннями ст. 1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобовязанням.

Заміна боргу позиковим зобовязанням проводиться з додержанням вимог про новацією і здійснюється у формі, встановленої для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд вважає, що надана ОСОБА_3 розписка, власноручне написання якої не заперечує відповідачка, свідчить про виникнення між сторонами зобовязання, за яким ОСОБА_4 повинна була повернути для позивачки до 02 грудня 2015 року 10522 грн. боргу, що нею не виконано, а відтак вказана сума коштів підлягає стягненню на користь ОСОБА_3

Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки, щодо примушування написання нею розписки, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження такого факту не надано, а недійсність розписки, зокрема із підстав на які вона посилається, не встановлена.

Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідачки підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею судовий збір.

Керуючись наведеним ст.ст.10, 60, ч.3 ст.209, ст. ст. 212-215 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 10522 грн. суми боргу за договором позики та 487 грн. 20 коп. судового збору, а всього 11009 (одинадцять тисяч девять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання до Полонського районного суду апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення.

Суддя: