Провадження № 4-с/761/333/2016
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Савицького О.А.,

при секретарі Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни, заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Мороз Л.Є., ОСОБА_4, про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

15.09.2016 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни, згідно змісту якої заявник просить: визнати дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Мороз Л.Є. про повернення виконавчого документа стягувачу та не надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документа неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.05.2015 року ВП №27652931; зобов'язати старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Мороз Л.Є. поновити виконавче провадження та провести виконавчі дії з виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва по справі №2-12160.

Скаргу мотивовано тим, що на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві перебувало виконавче провадження №27652931, відкрите на підставі виконавчого листа №2-12160, виданого Шевченківським районним судом м.Києва 06.06.2011 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» суми боргу у розмірі 410317,36 грн.

Разом з тим, 07.09.2016 року заявник з відомостей Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень дізнався про те, що 20.05.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про повернення вищевказаного виконавчого документа стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, ознайомившись зі змістом вказаної постанови, заявник вважає її незаконною та такою, що порушує його права, адже державний виконавець при її винесенні поверхнево підійшов до виконання своїх обов'язків та не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника.

Крім того, всупереч вимог ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», постанова державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Л.Є. від 20.05.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу та оригінал виконавчого документа на адресу заявника не надходили.

На підставі вищевикладеного, заявник просить скаргу задовольнити.

Представник заявника, державний виконавець та заінтересована особа у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи зазначене та те, що згідно вимог ч. 1 ст. 386 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) неявка у судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді скарги, не є перешкодою для її розгляду, а також те, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про можливість розгляду скарги за відсутності представника заявника, державного виконавця та заінтересованої особи.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві перебувало виконавче провадження №27652931, відкрите на підставі виконавчого листа №2-12160, виданого Шевченківським районним судом м.Києва 06.06.2011 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» суми боргу у розмірі 410317,36 грн.

Разом з тим, 20.05.2015 року у виконавчому провадженні №27652931 старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Мороз Л.Є. винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв'язку з тим, що транспортні засоби, які зареєстровані за боржником та оголошені в розшук 14.04.2014 року, станом на 20.05.2015 року не розшукано (а.с. 5-6).

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення, зазначає, що вказана постанова та оригінал виконавчого листа, всупереч вимог ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», не були надіслані державним виконавцем на адресу стягувача, а сама постанова є незаконною та такою, що порушує його права, адже державний виконавець при її винесенні поверхнево підійшов до виконання своїх обов'язків та не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, в ході проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №27652931 державним виконавцем було встановлено, що за боржником зареєстровано два автотранспортних засоби, а саме: КАМАЗ 53229R Вантажний бетонозмішувач, марки АБС-7ДА, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2007 року випуску, та автомобіль марки FORD Focus C-MAX, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску.

Постановою від 14.04.2014 року державним виконавцем оголошено у розшук вказані автотранспортні засоби.

У зв'язку з оголошенням вказаного майна у розшук, 14.04.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження №27652931 на підставі п. 4 ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, як вже зазначалось вище, у зв'язку з неможливістю розшукати вказані транспортні засоби, державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до положень п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

В частині 4 вказаної статті передбачено, що про повернення стягувачу виконавчого документа державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець повинен довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до ст. 47 даного Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав стягувача, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Разом з тим, у відповідності з вимогами ч.ч.1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає смпір

Згідно положень ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду даної справи, державний виконавець у судове засідання не з'явився та не надав до суду матеріалів виконавчого провадження, з яких би вбачалося, що органами внутрішніх справ дійсно протягом року здійснювалися заходи щодо розшуку майна боржника, які саме дії для розшуку майна боржника безпосередньо вживалися, їх наслідки.

При цьому, в порушення вищенаведених вимог закону, державним виконавцем не були надані суду докази з'ясування наявності у боржника майна, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу (немає даних стосовно володіння нерухомим майном чи майном, яке не підлягає реєстрації в БТІ, УДАІ тощо (побутова техніка, цінні папери та ін.).

Крім того, в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу також відсутні посилання на докази звернення державного виконавця до органів БТІ, територіального відділу органів державного земельного кадастру, нотаріуса з вимогою про надання інформації щодо наявності в боржника нерухомого майна, земельних ділянок, іншого майна тощо.

Також, державним виконавцем не було надано до суду жодних доказів, які б спростовували твердження заявника щодо неправомірності дій державного виконавця щодо не направлення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За таких обставин, виходячи з наявних в справі доказів, суд приходить до висновку, що оскільки державним виконавцем не було вжито всіх передбачених законом заходів щодо розшуку майна боржника, а також належним чином виконано вимоги ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» щодо направлення стягувачу оскаржуваної постанови, вимоги заявника про визнання дій старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Мороз Л.Є. про повернення виконавчого документа стягувачу та не надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документа неправомірними, а також скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.05.2015 року ВП №27652931, є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону.

Між тим, щодо вимог заявника в частині зобов'язання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Мороз Л.Є. поновити виконавче провадження та провести виконавчі дії з виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва по справі №2-12160, слід зазначити наступне.

Так, як роз'яснено у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", а також у пункті 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

В свою чергу, відповідно до вимог ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, з огляду на вказані положення закону, а також роз'яснення, викладені в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року за №14 та п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року за №6, вимоги заявника в частині зобов'язання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Мороз Л.Є. поновити виконавче провадження та провести виконавчі дії з виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва по справі №2-12160, задоволенню не підлягають, оскільки у разі визнання судом неправомірною постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, провадження підлягає відновленню державним виконавцем відповідно до вимог положень ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 11, 31, 47, 51 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 57-60, 64, 209, 210, 212, 213, 293, 294, 296, 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни, заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Мороз Л.Є., ОСОБА_4, про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Мороз Л.Є. у виконавчому провадженні №27652931 щодо повернення виконавчого документа стягувачу та не надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20 травня 2015 року.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 20 травня 2015 року, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є. по виконавчому провадженню №27652931.

В задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: