Справа № 206/1955/2012 Провадження № 22-ц/772/2654/2016Головуючий в суді першої інстанції Ан О. В.
Категорія Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Сала Т. Б.

за участю: секретаря судового засідання Топольської В.О.,

представника КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» Щолокової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Апеляційного суду Вінницької області матеріали заяви Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі за заявою Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

за апеляційною скаргою Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2016 року ,-

в с т а н о в и л а :

В травні 2016 року до суду надійшла заява, в якій КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» просив визнати поважними причини та поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого документа від 16.03.2012 року по справі №206/1955/2012. Заява мотивована тим, що судовим наказом Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.03.2012 року з боржників ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 солідарно було стягнуто заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Заявник не мав можливості забезпечити вчасне пред'явлення виконавчого документа у вказаній справі до виконання, оскільки копія судового наказу заявникові не надсилалась, 16.03.2013 року КП ВМР «ВМТЕ» звернулось з заявою про зазначення номера справи та судді по справі, на яку 29.04.2013 року отримало відповідь. 14.05.2013 року КП ВМР «ВМТЕ» звернулось з заявою про видачу виконавчого документа, проте судовий наказ так і не був їм виданий судом. Після неодноразових звернень до суду за виконавчим документом заявник отримав його лише 29.03.2016 року, тому вважає що строк попущено з поважних причин.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2016 року в задоволені заяви КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити заяву повністю. Суд першої інстанції, розглядаючи заяву, віднісся до цього формально, позбавив їх права отримати плату за надані послуги, не звернув уваги на те, що саме суд не направив вчасно судовий наказ стягувачеві, а тому строк пред'явлення його до виконання пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні апеляційного суду представник КП «Вінницяміськтеплоенерго» Щолокова Ю.В. подану апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній підстав. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, повідомлялися за останньою відомою суду адресою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відмовляючи у поновленні строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що судовий наказ набрав законної сили 27.03.2012 року, а КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в заяві не надано доказів поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Такий висновок суду є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи щодо виконання судових рішень можуть бути пред'явленні до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його постановлення.

Підставою для поновлення строку пред'явлення до виконання виконавчого документа є наявність поважних причин такого пропуску, який у кожному конкретному випадку має в залежності від конкретних обставин встановити їх наявність та об'єктивну вагу для сторін та для справи. Зокрема, поважною причиною пропуску строку для пред'явлення документа до виконання є тривала хвороба стягувача, що перешкоджала вчиненню подібних дій, тривале відрядження тощо. Як поважні причини не слід розглядати перебування стягувача в омані, якщо у введенні в цей стан не винен боржник, щодо способу та порядку виконання судового рішення, або відсутність коштів у боржника для виконання зобов'язання тощо.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом, та у разі визнання причин пропуску поважними може поновити його (ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 371 ЦПК України).

За положеннями ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 371 ЦПК України питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, до виконання, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність або неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, наступні факти та відповідні їм правовідносини:

-05.03.2012 рокуКП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.2);

- 16.03.2016 року Замостянським районним судом м. Вінниці було видано судовий наказ, яким: стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» - 3398 грн. 53 коп., з яких: 2378 грн. 42 коп. борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 725 грн. 20 коп. інфляційні витрати, 294 грн. 91 коп. - 3% річних та вирішено питання судового збору (а.с.8).

В матеріалах справи відсутні докази направлення боржникам судового наказу рекомендованим листом із повідомленням та відповідно відсутні відомості про отримання боржниками судового наказу, а тому висновок суду першої інстанції про те, що судовий наказ набрав законної сили 27.03.2012 року, суперечить положенням ст. 106 ЦПК України.

Суд не звернув уваги на те, що докази отримання боржником ОСОБА_3 судового наказу є на а.с.12 (на звороті), де є напис: отримала 04.06.2013 року. Отже, виходячи з вимог ч.1 ст. 106 ЦПК України, судовий наказ по даній справі набрав законної сили 07.06.2013 року.

16.04.2013 року (про що свідчить штамп суду про отримання) КП ВМР «ВМТЕ» зверталося до суду з заявою з проханням повідомити інформацію про стан розгляду заяв про видачу судових наказів (а.с.23), на що 29.04.2013 року судом надано відповідь (в тому числі і щодо боржників по даній справі), в якій міститься інформація лише про те видано судовий наказ чи відмовлено в прийнятті (а.с.24).

14.05.2013 року КП ВМР «ВМТЕ» звернувся до суду з заявою про видачу судових наказів із зазначенням дати набрання ними законної сили, в тому числі і щодо боржників по даній справі (а.с.25), однак відповіді на цей лист від суду не отримав.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення (ст. 95 ЦПК України), розгляд справ в порядку наказного провадження врегульовано Розділом ІІ ЦПК України та однією з особливостей такого розгляду є те, видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень (ч.2 ст. 102 ЦПК України). Саме на суд покладається обов'язок надіслати судовий наказ і боржнику (ст. 104 ЦПК України), і видати його стягувачеві після набрання ним законної сили (ч.3 ст. 103 ЦПК України).

В справі що розглядається суд не виконав свій обов'язок по видачі судового наказу, скріпленого печаткою суду, після того як судовий наказ набрав законної сили, тобто після 07.06.2013 року.

Заявник після неодноразових звернень зміг отримати судовий наказ лише 29.03.2016 року, що підтверджується відповідною відміткою в матеріалах справи (а.с.15).

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що строк на пред'явлення судового наказу до виконання пропущений заявником з поважних причин, так як саме суд не виконав свій обов'язок про видачу судового наказу що набрав законної сили, стягувачеві.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголошує, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. При цьому, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Невід'ємність права сторони на виконання остаточного рішення суду також знайшло своє відображення в рішеннях у справах «Войтенко проти України», «Жовнір проти України», «Шмалько проти України», «Ромашов проти України», «Бакай та інші проти України», «Півень проти України» тощо.

Оскільки стягувач отримав виконавчий документ 29.03.2016 року, а за змістом ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом, тому суд вважає за необхідне поновити стягувачеві строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, який обраховувати з 29.03.2016 року (з моменту отримання стягувачем судового наказу).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду як такої що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п. 2, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» - задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2016 року - скасувати та ухвалити нову:

Поновити Комунальному підприємству Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» річний строк для пред'явлення судового наказу № 206/1955/2012 від 16.03.2012 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до виконання, який обраховувати з 29 березня 2016 року.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуюча: /підпис/ Т. М. Шемета

Судді: /підпис/ О. С. Панасюк

/підпис/ Т. Б. Сало

Згідно з оригіналом: Т.М.Шемета