Справа № 360/1972/15-ц Головуючий у І інстанції Міланіч А. М.
Провадження № 22-ц/780/1498/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 14.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Білоконь О.В., Приходька К.П.

За участі секретаря: Тимошевській С.І.

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 Аваль" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість по кредиту у сумі 187 778,98 грн. та судові витрати - 1877,79 грн.

Мотивував свої вимоги тим, що 15 лютого 2007 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/2564/82/52444, за яким банком останньому було надано кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування, у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 25 000 дол.США, строком кредитування до 15 лютого 2017 року, зі сплатою 13,75 % річних.

25 червня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до вказаного кредитного договору, відповідно до умов якої відповідачу тимчасово, на період з 15 липня 2009 року по 15 липня 2010 року, зменшено розмір щомісячного обовязкового платежу за кредитом.

26 березня 2013 року сторонами було укладено додаткову угоду № 014/2564/82/52444/81-1-0-00/4475 до зазначеного кредитного договору, відповідно до умов якої відповідачу, з моменту укладення цієї додаткової угоди, встановлено відсоткову ставку на рівні 13,75 % річних, яка на період з 16 березня 2013 року по 25 березня 2013 року була підвищена на 5% у звязку з невиконанням умов п.1.5.2 кредитного договору, а саме через ненадання вчасно обовязкового страхування.

Вказував, що відповідач припинив належним чином виконувати свої грошові зобовязання за зазначеним кредитним договором, не виконав їх і після направлення йому вимоги про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, і станом на 23 червня 2015 року заборгованість відповідача по кредиту у загальному розмірі склала 8 626,1 дол.США, що еквівалентно /за курсом НБУ станом на 23 червня 2015 року з розрахунку 1 дол.США=21,7686 грн./ 187 778,98 грн., яка включає в себе: 6 659,26 дол.США., що еквівалентно 144963,43 грн. - заборгованість по кредиту, 649,85 дол.США, що еквівалентно 14 146,39 грн. заборгованість по відсотках, 1 316,99 дол.США, що еквівалентно 28 669,16 грн. пеня.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 159 109 гривень 82 копійки та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1591 гривня 10 копійок. В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду І інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом І інстанції встановлено, що 15 лютого 2007 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/2564/82/52444, за яким банком останньому було надано кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування, у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 25 000 дол.США, строком кредитування до 15 лютого 2017 року, зі сплатою 13,75 % річних.

25 червня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до вказаного кредитного договору, відповідно до умов якої відповідачу тимчасово, на період з 15 липня 2009 року по 15 липня 2010 року зменшено розмір щомісячного обовязкового платежу за кредитом.

26 березня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 014/2564/82/52444/81-1-0-00/4475 до зазначеного кредитного договору, відповідно до умов якої відповідачу з моменту укладення цієї додаткової угоди, встановлено відсоткову ставку на рівні 13,75 % річних, яка на період з 16 березня 2013 року по 25 березня 2013 року була підвищена на 5% у звязку з невиконанням умов п.1.5.2 кредитного договору, а саме через ненадання вчасно обовязкового страхування.

ОСОБА_4 належним чином не виконував свої грошові зобовязання за зазначеним кредитним договором, не виконав їх і після направлення йому позивачем вимоги про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, станом на 23 червня 2015 року заборгованість відповідача по кредиту, згідно розрахунку позивача, у загальному розмірі склала 8 626,1 дол.США, що еквівалентно /за курсом НБУ станом на 23 червня 2015 року з розрахунку 1 дол.США=21,7686 грн./ 187 778,98 грн., в тому числі: 6 659,26 дол.США., що еквівалентно 144963,43 грн. - заборгованість по кредиту, 649,85 дол.США, що еквівалентно 14 146,39 грн. заборгованість по відсотках, 1 316,99 дол.США, що еквівалентно 28 669,16 грн. пеня.

Задовольнеяючи позов частково, суд І інстанції керувався положенням ст. 526 ЦК України, та виходив з того, що відповідач у добровільному порядку ухиляється від сплати боргу, жодних доказів на підтвердження своїх заперечень щодо позову суду не надав.

В частині позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 1 316,99 дол.США, що еквівалентно 28 669,16 грн. /за курсом НБУ станом на 23 червня 2015 року/ суд вважав за необхідне відмовити, оскільки розрахунок суми пені позивачем надано в іноземній валюті доларах США, без визначення еквіваленту в гривнях по кожному нарахуванню, що суперечить ст. 533 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки відповідач не виконував умов кредитного договору, то позивач вправі вимагати стягнення заборгованості за цим договором, а тому позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Докази та обставини, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішенні, не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: