АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Козлов Р.Ю.
№ 22-ц/796/8815/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщук М.І.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання шлюбу недійсним,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання шлюбу недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм процесуального права. Відмовляючи в задоволенні позову, суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи, не надав оцінку всім наявним в справі доказам у їх сукупності, а також не роз'яснив йому право на подання клопотання про призначення в справі посмертної судово-психіатричної експертизи.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є рідними братами.

26 липня 1978 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького РАЦС актовий запис № 1712.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2012 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а. с. 13).

20 березня 2014 року ОСОБА_3 склав нотаріально посвідчений заповіт, яким заповів ОСОБА_1 на випадок своєї смерті належну йому квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 14).

25 липня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ у м. Києві заяву про державну реєстрацію шлюбу. В цей же день Відділом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був зареєстрований, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25 липня 2014 року зроблено відповідний актовий запис за № 1453 (а. с. 43).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер (а. с. 7).

27 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, про визнання недійсним зареєстрованого 25 липня 2014 року шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що вказаний шлюб був зареєстрований без вільної згоди ОСОБА_3, оскільки на час реєстрації шлюбу він страждав на тяжке захворювання. Починаючи з 2011 року ОСОБА_3 встановлено діагноз - рак висхідної ободової кишки II ступеню, у зв'язку з чим він періодично проходив амбулаторне та стаціонарне лікування в Онкологічному центрі м. Києва. У 2012 році ОСОБА_3 було проведено операцію по видаленню пухлини. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер внаслідок ракової інтоксикації. Таким чином, маючи тяжке захворювання, ОСОБА_3 не усвідомлював значення своїх дій та не сповна міг керувати ними. Після смерті брата він звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини. В подальшому він дізнався, що 25 липня 2014 року відповідачка та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 СК України реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 СК України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.

Згода особи не вважається вільною, зокрема тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Із змісту норми вбачається, що суд може визнати шлюб недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки та чоловіка; якщо особа в момент реєстрації шлюбу не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними; якщо шлюб було зареєстровано в результаті психічного чи фізичного насильства.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Разом з тим, ОСОБА_1 не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований 25 липня 2014 року без вільної згоди ОСОБА_3, ОСОБА_3 в момент реєстрації шлюбу не усвідомлював сповна значення своїх дій і (або) не міг керувати ними або шлюб було зареєстровано в результаті психічного чи фізичного насильства.

Питання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи позивач перед судом не порушував.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта,що суд першої інстанції не виконав свого обов'язку роз'яснити право призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, а також попередження про наслідки не вчинення такої процесуальної дії. Як убачається з матеріалів справи, правова допомога ОСОБА_1 до пред'явлення позову, а також під час розгляду справи надавалася адвокатом Коморною І.Г. Обґрунтування підстав визнання шлюбу недійсним наведено у позовній заяві ОСОБА_1 з доданням письмових доказів, які самостійно визначені позивачем як достатні для доведення законності заявлених вимог.

Заявляючи вимоги про визнання шлюбу недійсним, ОСОБА_1 посилався на медичну документацію щодо наявності у ОСОБА_3 онкологічного захворювання, проходження у зв'язку з цим амбулаторного та стаціонарного лікування. Проте, наявність тяжкого захворювання ОСОБА_3 не свідчить про відсутність його волевиявлення на укладення шлюбу з ОСОБА_2 25 липня 2014 року.

Суд першої інстанції правильно врахував, що після розірвання шлюбу у 2012 році ОСОБА_3 і ОСОБА_2 продовжували проживати разом, ОСОБА_2 здійснювала догляд за ОСОБА_3 до моменту його смерті. Даний факт не заперечує і позивач ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді