03.11.2016 Єдиний унікальний номер 205/7792/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року Ленінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Федченко В.М.,

при секретарях Джурко Ю.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника

позивачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори про встановлення факту, визнання права власності в порядку спадкування за правом представлення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 (далі Позивач-1), ОСОБА_4 (далі Позивач-2 та ОСОБА_5 (далі Позивач-3) звернулися до суду з позовом до Другої ОСОБА_3 нотаріальної контори (далі Відповідач) про встановлення факту належності спірного домоволодіння №12 квартира №1 по вул. Фатіми Гафурової в м. Дніпропетровську за ОСОБА_6, що померла 22.05.2008 року, а також про визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності по ? частині кожномув порядку спадкування за правом представлення.

Зокрема, звернення до суду Позивач-1 та Позивач-2 мотивують тим, що 14.03.2004 року помер їхній батько ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати померлого ОСОБА_7 ОСОБА_6, яка є бабусею Позивача-1 та Позивача-2, з 1994 року проживала та буда зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та була власницею вказаного домоволодіння. 22.05.2008 року ОСОБА_6 померла.

Позивачі зазначають що спадщину вони прийняли шляхом подачі відповідної заяви до Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори, яка зареєстрована 14.11.2008 року за порядковим №2514. Разом із тим, своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.08.2016 року Відповідач відмовив Позивачу-1 та Позивачу-2 у видачі свідоцтва про спадщину у звязку з відсутністю можливості визначити склад спадкового майна.

Так, згідно відомостей Комунального підприємства «ДМБТІ» ОСОБА_3 обласної ради за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Фатіми Гафурової, 12а значаться дві інвентаризаційні справи. Згідно першої право власності на квартиру №1 зареєстровано: ? частина за ОСОБА_6; ? частина за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1994 року, виданого виконкомом міської ОСОБА_6 народних депутатів згідно з розпорядженням №6/1123-94, яке зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №118п за реєстровим №62.

Згідно другої: право власності зареєстроване за ОСОБА_9 46/100 частин на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2003 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим №11453, зареєстровано в Реєстрі прав власності за реєстраційним №2535487; ОСОБА_11 54/100 частин на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 30.11.1989 року,який посвідчений Другою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, реєстр №1-7349, записано в реєстрову книгу 317 за реєстровим №74.

Згідно відповіді на запит Департаменту житлового господарства ДМР, що є органом приватизації житлового фонду і належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі ОСОБА_3 міської ради: - станом на 18.08.2016 року у компютерній базі приватизованих квартир відсутня інформація щодо передачі квартири АДРЕСА_1.

Розпорядженням органу приватизації від 08.04.1994 року №6/1123-94 квартира №1 за адресою: вул. Фатіми Гафурової будинок №12 передана у спільну власність ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на підставі їх заяви на приватизацію зазначеної квартири від 21.03.1994 року №615а.

Тобто, як зазначають позивачі, відбулася помилка у частині номеру будинку, у звязку із чим маються дві інвентарні справи.

Оскільки відбулася помилка у частині номеру будинку та ОСОБА_6, яка померла 22.05.2008 року, на праві власності належить саме будинок №12 по вул.. Фатіми Гафурової в м. Дніпропетровську, Позивачі вважають за необхідне встановити в судовому порядку факт належності ОСОБА_6 квартиру №1 домоволодіння №12 по вул.. Фатіми Гафурової в м. Дніпропетровську.

Також Позивач-1 та Позивач-2 зазначають те, що вони являються спадкоємцями після смерті своєї бабусі ОСОБА_6 за правом представлення, оскільки її син та їхній батько ОСОБА_7 помер до її смерті, то за ними має бути визнано право власності за кожним по ? частині спірного домоволодіння.

Тому позивачі просять суд задовольнити заявлені ними вимоги у повному обсязі (а.с.2-3, 45-48).

В судовому засіданні Позивач-1 та представник Позивача-2 та Позивача-3 підтримали заявлені вимоги, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Позивач-1 також просила суд встановити факт належності ОСОБА_6, яка померла 22 травня 2008 року, квартири №1 домоволодіння №12 по вулиці Фатіми Гафурової в місті Дніпропетровську. Суду пояснила те, що все сталося через помилку при приватизації, відбулася помилка у частині номеру будинку, у звязку із чим маються дві інвентарні справи. В дійсності номер їхнього будинку 12, а сусіднього 12а.

Представник відповідача - ОСОБА_3 державна нотаріальна контора в судове засідання не явився. Його неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення сторін, що прибули в судове засідання, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний щвязок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною1 ст.1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що 14.03.2004 року у віці 44 років помер батько Позивача-1 та Позивача-2 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свідоцтво про смерть серії І-КИ №544108 від 15.03.2004 року (а.с.11).

Мати померлого ОСОБА_7 ОСОБА_6, яка є бабусею Позивача-1 та Позивача-2, з 1994 року проживала та буда зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та була власницею вказаного домоволодіння. 22.05.2008 року ОСОБА_6 померла (а.с.40).

Позивачі прийняли спадщину шляхом подачі відповідної заяви до Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори, яка зареєстрована 14.11.2008 року за порядковим №2514. Разом із тим, своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.08.2016 року Відповідач відмовив представнику Позивача-1 та Позивача-2 у видачі свідоцтва про спадщину у звязку з відсутністю можливості визначити склад спадкового майна (а.с.28).

Так, згідно відомостей Комунального підприємства «ДМБТІ» ОСОБА_3 обласної ради за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Фатіми Гафурової, 12а значаться дві інвентаризаційні справи. Згідно першої право власності на квартиру №1 зареєстровано: ? частина за ОСОБА_6; ? частина за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1994 року, виданого виконкомом міської ОСОБА_6 народних депутатів згідно з розпорядженням №6/1123-94, яке зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №118п за реєстровим №62 (а.с.10).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_8 помер 02.07.2010 року (а.с.49).

Згідно другої: право власності зареєстроване за ОСОБА_9 46/100 частин на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2003 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим №11453, зареєстровано в Реєстрі прав власності за реєстраційним №2535487; ОСОБА_11 54/100 частин на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 30.11.1989 року,який посвідчений Другою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, реєстр №1-7349, записано в реєстрову книгу 317 за реєстровим №74 (а.с.10).

Згідно відповіді на запит Департаменту житлового господарства ДМР, що є органом приватизації житлового фонду і належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі ОСОБА_3 міської ради: - станом на 18.08.2016 року у компютерній базі приватизованих квартир відсутня інформація щодо передачі квартири АДРЕСА_1 (а.с.41).

Розпорядженням органу приватизації від 08.04.1994 року №6/1123-94 квартира №1 за адресою: вул. Фатіми Гафурової будинок №12 передана у спільну власність ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на підставі їх заяви на приватизацію зазначеної квартири від 21.03.1994 року №615а. Останній помер 02.07.2010 року та за життя не приватизував свою частину спірного будинку. Тобто, ОСОБА_8 не набув права власності у встановленому законом порядку, у звязку із чим ця частина спірного будинку не увійшла до спадкової маси після його смерті та не переходить до спадкоємців в порядку спадкування (а.с.10, 13, 49).

Таким чином, як встановлено в судовому засіданні, за певних обставин відбулася помилка у частині номеру будинку, у звязку із чим маються дві інвентарні справи: на будинок №12 та на будинок №12а.

Враховуючи ту обставину що відбулася помилка у частині номеру будинку та ОСОБА_6, яка померла 22.05.2008 року, на праві власності належить саме будинок №12 по вул. Фатіми Гафурової в м. Дніпропетровську, суд вважає за необхідне задовольнити заявлене ОСОБА_12 клопотання та встановити факт належності ОСОБА_6 квартиру №1 домоволодіння №12 по вул. Фатіми Гафурової в м. Дніпропетровську.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є її син ОСОБА_7, який помер 14.03.2004 року.

ОСОБА_7 є батьком позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином Позивач-1 та Позивач-2 являються спадкоємцями після смерті своєї бабусі ОСОБА_6 за правом представлення, оскільки її син та батько позивачів ОСОБА_7 помер до її смерті і тому за позивачами повинно бути визнане право власності за кожним по ? частині спірного домоволодіння.

З оглядом на викладене суд задовольняє заявлені вимоги, встановлює факт належності ОСОБА_6, яка померла 22 травня 2008 року, квартири №1 домоволодіння №12 по вулиці Фатіми Гафурової в місті Дніпропетровську, а також визнає за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на обидві ? частину квартири №1 домоволодіння №12 по вулиці Фатіми Гафурової в місті Дніпропетровську в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_6, яка померла 22 травня 2008 року.

Позивач-1 та представник Позивача-1 та Позивача-2 не наполягають на стягненні з Відповідача на їхню користь суми судового збору, сплаченого ними при зверненні до суду (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1217, 1218, 1261, 1266, 1268 ч.1, 1269 ч.1, 1270 ч.1 ЦК України, ст.ст.10, 11, 27-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Встановити факт належності ОСОБА_6, яка померла 22 травня 2008 року, квартири №1 домоволодіння №12 по вулиці Фатіми Гафурової в місті Дніпропетровську.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири №1 домоволодіння №12 по вулиці Фатіми Гафурової в місті Дніпропетровську в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_6, яка померла 22 травня 2008 року.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину квартири №1 домоволодіння №12 по вулиці Фатіми Гафурової в місті Дніпропетровську в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_6, яка померла 22 травня 2008 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд міста ОСОБА_3.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Федченко