Справа №467/733/16-ц 24.06.2016 24.06.2016 24.06.2016
Провадження №22-ц/784/1477/16
Справа номер 467/733/16-ц
Провадження номер 22-ц/784/1477/16 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: 31 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Бондаренко Т.З.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_6 та ОСОБА_4

на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області

від 17 травня 2016 року,

ухвалене за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_6 предявив до ОСОБА_4 зазначений позов, який обґрунтував наступним.

28 січня 2012 року близько 22 год.30 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул.Шевченко смт.Арбузинка Миколаївської області, допустив наїзд на позивача, в результаті якого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

ОСОБА_6 вказував, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень йому була присвоєна друга група інвалідності, а згодом третя.

Позивач зазначав, що для відновлення свого здоровя він змушений був придбавати фіксатори накістного остеосинтезу гомілки вартістю 11 000 грн.

Також позивач вказував, що внаслідок тілесних ушкоджень він зазнав моральної шкоди, що полягала у фізичному болю та стражданнях у звязку з ушкодженням здоровя. Йому довелося змінити спосіб життя та відмовитись від багатьох буденних справ, що спричиняло незручності та як наслідок моральні страждання.

Посилаючись на ст.ст.23, 1167, 1187 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в сумі 11 000 грн. та моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. З ОСОБА_4 на користь позивача стягнуто майнову шкоду у сумі 11 000 грн. та моральну шкоду у сумі 9 000 грн., а також судовий збір в сумі 551 грн.20 коп. Крім того, з відповідача на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення майнової шкоди та про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди на суму 2 000 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач вказував, що позивач не довів своїх вимог про стягнення майнової шкоди належними доказами, а вказана судом сума моральної шкоди є завищеною.

ОСОБА_6 також подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду змінити в частині вирішення його позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, задовольнивши позовну вимогу у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що при встановлених обставинах та за наявних у справі доказів, відповідач повинен відшкодувати позивачу майнову шкоду у сумі 11 000 грн. та моральну шкоду у сумі 9 000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частина 2 статті 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 28 січня 2012 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул.Шевченко в смт.Арбузинка Миколаївської області, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6, в результаті якого позивач впав на проїжджу частину дороги, втратив свідомість і отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

За скоєння зазначеного вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 червня 2014 року з урахуванням ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 02 вересня 2014 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.286, ч.1 ст.135 КК України та отримав покарання у вигляді одного року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців. На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_4 звільнений від відбування основного та додаткового покарань (а.с.4-8, 72-74).

Згідно з випискою з історії хвороби від 02.02.2012 року, позивач був 28 січня 2012 року госпіталізований до хірургічного відділення Арбузинської центральної районної лікарні з діагнозом політравма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій грудної клітини, закритий осколковий перелом дистальної третини кісток правої гомілки зі зміщенням, рвано-скальпована рана задньої поверхні лівого стегна. У звязку з необхідністю оперативного лікування перелому кісток правої гомілки позивач був транспортований до обласного ортопедо-травматологічного відділення (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про хворобу №97/785, виписки міської лікарні №3 м.Миколаєва (відділення травматології та ортопедії) №1075/149, довідки №137 від 20.04.2012 р., рахунку-фактури та видаткової накладної від 03.02.2012 р., ОСОБА_6 перебував у відділенні травматології та ортопедії міської лікарні №3 м.Миколаєва з 02 по 10 лютого 2012 року з діагнозом закритий осколковий перелом дистальної третини кісток правої гомілки зі зміщенням уламків. 03 лютого була проведена операція: відкрита репозиція, металоостеосинтез кісток правої гомілки. Матеріальні затрати на металоконструкцію ОСОБА_6 склали 11 000 грн. (а.с.10,11, 39, 40, 107-109).

У травні 2012 року позивачу була встановлена ІІ група інвалідності, а у травні 2013 року ІІІ група інвалідності строком до 01 червня 2017 року (а.с.13-16).

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля НОМЕР_1 на час ДТП був ОСОБА_7 (а.с.70).

Відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/0493711 від 08.11.2011 року, який був виданий ПрАТ СК «Провідна», з вказаної дати до 07 листопада 2012 року вищенаведений автомобіль був забезпеченим транспортним засобом. За вказаним полісом ліміт відповідальності за спричинення шкоди здоровю потерпілого складав 100 000 грн. (а.с.71).

Згідно з письмовими поясненнями представника страхової компанії ніхто з сторін не звертався до них з заявою про страхове відшкодування, а тому відповідно до п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» це є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (а.с.96-99).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що рішення районного суду є законним та обґрунтованим.

Суд повно і всебічно дослідивши обставини справи, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення у повному обсязі позовної вимоги ОСОБА_6 про стягнення з відповідача майнової шкоди у сумі 11 000 грн., яка полягає у витратах на придбання комплекту фіксаторів накістного остеосинтезу гомілки, та моральної шкоди у сумі 9 000 грн.

Виходячи з сукупності наявних у справі доказів, суд вірно зазначив, що позивач довів свої вимоги про стягнення майнової шкоди у повному обсязі.

При визначенні компенсації позивачу моральної шкоди суд першої інстанції, врахувавши характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_6, погіршення його здібностей, вірно зазначив про наявність підстав для часткового задоволення цієї вимоги у вказаній сумі.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на недоведеність позивачем позовної вимоги про стягнення майнової шкоди спростовуються матеріалами справи. З медичної документації позивача вбачається, що йому була проведена операція з застосуванням комплекту фіксаторів накістного остеосинтезу правої гомілки, на який він витратив 11 000 грн. Наявність видаткової накладної, виданої фізичною-особою підприємцем ОСОБА_8 до внесення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, не спростовує факту придбання вказаного комплекту.

Що ж стосується доводів ОСОБА_4 про неспричинення позивачу ушкоджень правої гомілки, оскільки такого не зазначено у вироку, то вони є безпідставними, оскільки наявність такого ушкодження після скоєння відповідачем дорожньо-транспортної події доводиться випискою з історії хвороби позивача.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: