Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Скользнєва Н.Г. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 331/1909/15
10 листопада 2016 року Справа № 22ц/778/4039/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Бєлка В.Ю., Маловічко С.В.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 01.08.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2в. і ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом (який був уточнений) до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном, посилаючись на те, що вона є власником 1/2 частки адміністративних будівель по АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 (її чоловіку) на праві приватної власності належить земельна ділянка за вказаною адресою. Відповідач є користувачем суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1, який, без їх дозволу та без дотримання передбачених державними будівельними нормами, збудував житловий двоповерховий будинок літ."Е-2", службову прибудову літ."е" сарай літ."З", баню літ."Ж", паркан літ."А-1". Недотримання відстаней між згаданими спорудами та їх житловими приміщеннями, перешкоджає доступу світла до належного їм майна, здійснювати заходи щодо обслуговування будинку, а крім того, стікання води з даху будинку відповідача приводить до підтоплення будівель та земельної ділянки. З огляду на вказані обставини прохали зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом знесення спірних будівель.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 01.08.2016 року заявлені вимоги відхилені, у зв'язку з безпідставністю.

В апеляційній скарзі заявник наголошував на тому, що суд неправильно з'ясував обставини спору, у зв'язку з чим неправильно застосував норми матеріального права. Просив ухвалити нове рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального й процесуального права.

Як видно з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 є власником 1/2 частки адміністративних будівель по АДРЕСА_1 (т-1 а.с.8).

Позивачу ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка по АДРЕСА_1 (т-1 а.с.12).

Відповідач, на цій же вулиці, має у користуванні суміжну земельну ділянку на якій знаходиться належний йому на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 (т-1 а.с.58,59).

На згаданій земельній ділянці розташований житловий будинок та службові прибудови, право власності на які зареєстровано за відповідачем (т-1 а.с.170-б).

При цьому, відстані від стіни будинку відповідача не мають 1 м для обслуговування найбільш виступаючих конструкцій стін (т-1 а.с.229,232).

Зазначений факт підтверджений як висновком експерта так і актом обстеження земельної ділянки.

Суд наголошує, що відстань від межі суміжної ділянки до стін житлового будинку або господарської споруди має бути не менше 1 м. Конструкції будинків та споруд, що виступають, не повинні перетинати межі сусідніх ділянок (п.2.20 Державний класифікатор будівель та споруд).

Наполягаючи на задоволенні позову заявник твердив, що ангар зведений у близькості до межі належної йому земельної ділянки та з істотним порушенням будівельних норм, порушує його право на безпечне володіння, користування і розпорядження його майном й створює незручності у обслуговуванні будинку.

За ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Загальні положення про право власності викладені у главі 23 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Згідно з ч.1-3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Положеннями ст.321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до положень ч.1 ст.375 ЦК України власнику земельної ділянки належить право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Частинами 1 та 4 ст.60 ЦПК передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Знову ж суд нагадує, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

З приводу спору заявник звертався до комісії сільської ради та прохав про здійснення перевірки спірних питань у експертній установі (т-1 а.с.14,223 т-2 а.с.67).

Із висновку експерта та акту комісії не убачається існування небезпеки для будинку позивача, а також те, що для нього існують: обмеження в освітленні житлового будинку, перешкоди в обслуговуванні його будинку, а стікання води з даху ангару призводить до підтоплення чи послаблення фундаменту будинку.

Окремо суд наголошує, що останнім експертним дослідженням не підтверджено руйнування чи пошкодження об'єктів нерухомості заявників, які могли виникнути від експлуатації будівель належних відповідачу (т-2 а.с.67).

Існування впливу чи реальних загроз майну заявника від стікання води з даху ангару ніякими доказами не доведено.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.60 ЦПК).

Наведене, суд першої інстанції врахував та дійшов вірного висновку, що заявник не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме внаслідок зведення відповідачем житлового будинку на належній йому земельній ділянці порушено їх (позивачів) право щодо безперешкодного користування належним їм на праві власності житловим будинком.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.307,308,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 01.08.2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: