Справа № 196/638/16-ц
№ провадження 2/196/362/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С., позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Руденка А.В., відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3, предмет якого складає вимога про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 14.05.2005 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець).

Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст. 220 ч.2 ЦК України та ст.ст. 3, 118, 19, 120 ЦПК України.

На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві позивач ОСОБА_1 вказала, що 14 травня 2005 року вони з ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.09.1998 року №853-Н, зареєстрованого в Царичанському БТІ 21.09.1998 року. В той же день її рідний брат ОСОБА_4, який і по цей день проживає з нею, передав гроші за будинок ОСОБА_3, а останній, в свою чергу, передав її братові всі документи на вказаний вище будинок та написав розписку про отримання грошей. Вказані обставини можуть підтвердити свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Посилається на те, що через брак коштів та життєвого досвіду, оскільки вона на той час лише починала самостійне життя, вона не наполягла на нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу будинку, а пізніше продавець вказаного житлового будинку виїхав до м. Дніпродзержинська та відмовився нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу будинку.

Стверджує, що з того часу і по сьогоднішній день до неї ніхто з претензіями або вимогами про повернення будинку не звертався. Всі умови договору ними виконані, вона вже більше десяти років відкрито проживає і володіє вказаним вище будинком, але оформити право власності не має змоги. На її численні вимоги до відповідача щодо нотаріального посвідчення договору останній відповідає, що не може цього зробити, оскільки перебуває на заробітках у Польщі і практично не буває вдома.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Руденко А.В. позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, про що надав письмову заяву.

Згідно ст. 174 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ст. 174 ч.4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, з'ясувавши правову позицію відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст.ст. 15, 16, 203, 220 ч.2 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Обставини, викладені в позовній заяві визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і не заперечуються учасниками процесу.

Сторонами за договором купівлі-продажу житлового будинку було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору, які ними виконані, однак продавцем не було забезпечено нотаріального посвідчення договору.

Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України в розмірі сплаченого позивачем судового збору, підтвердженого документально.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 174, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Прийняти визнання відповідачем позову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 14 травня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати удового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Царичанський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Ю.О. Бойко