АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1895/16 Справа № 199/8225/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Калиновського А.Б.,

за участі секретаря - Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до КП «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Однак, відповідач не виконав цих своїх зобов'язань і не вніс позивачу на погодження відповідний проект договору. Він, як сторона договору, вніс відповідачу, як додаток до своєї заяви від 07 липня 2015 року, проект договору між ним - ОСОБА_2 та КП «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради на надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Він підготував цей проект договору у відповідності до вимог закону і у відповідності до типового договору на надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, зокрема в цьому своєму проекті договору позивач зазначив відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання. До тепер від відповідача не надійшло ні примірника погодженого договору, ні жодних пропозицій щодо погодження внесеного ним 07 липня 2015 року проекту такого договору. З серпня 2015 року відповідач ухиляється від виконання свого зобов'язання погодити та підписати два примірники договору, свій проект якого він надав відповідачу 07 липня 2015 року, і тим самим, відповідач ухиляється від укладання договору між ним та КП «Коменергосервіс» на надання послуг з опалення та централізованого постачання гарячої води за його проектом, тому просив зобов'язати відповідача на основі проекту договору, який був наданий ним відповідачу 07 липня 2015 року для розгляду та погодження, підготувати два примірники договору між ним - ОСОБА_2 та КП «Коменергосервіс» на надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, підписати ці два примірники договору уповноваженою особою КП «Коменергосервіс» і видати один з цих двох примірників йому особисто в руки, засвідчивши гербовою печаткою підприємства і зазначивши дату укладання договору 07 липня 2015 року.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг КП «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради централізованого опалення та постачання гарячої води.

07 липня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою та власним проектом щодо укладення договору між ним та КП «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради на надання останніми послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с.24).

Позивач вказав, що відповідачем договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за його проектом та який би відповідав типовому договору, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, на даний час не підготовлено та не укладено (а.с.1).

За змістом ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК умови типового договору, що набули юридично-обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст. 26 вказаного Закону договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води, що укладається із споживачем-фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання.

У разі, якщо актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акта для сторін договору, сторони не мають права відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК). Зокрема, ст.ст. 19, 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Отже, враховуючи вищевикладене суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до КП «Коменергосервіс» про зобов'язання КП «Коменергосервіс» на основі проекту договору, наданого ОСОБА_2, підготувати, підписати та видати один примірник такого договору ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог позивача щодо укладення договору з КП «Коменергосервіс» на надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за проектом позивача є безпідставними.

Однак, при вирішенні питання розподілу судових витрат суд першої інстанції допустився помилки про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп., оскільки відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції не врахував, що позивач звернувся до суду зі вказаними позовними вимогами як споживач послуг, а тому, відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України, судові витрати у даній справі підлягають компенсації за рахунок держави.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасування в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. Судові витрати віднести за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді