Cправа № 563/63/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2016 року м.Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в особі: головуючого судді Загородько Н.А.

при секретарі Туровичу М.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корець цивільну справу за

позовом Першого заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах Користівської сільської ради Корецького району Рівненської області до ОСОБА_4, третя особа Управління Держгеокадастру України у Корецькому районі про визнання недійсними та скасування державних актів про право власності на земельні ділянки,

встановив:

Здолбунівська місцева прокуратура Рівненської області в інтересах держави в особі Користівської сільської ради Корецького району звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування державних актів про право власності на земельні ділянки. В обгрунтуванні позовних вимог покликається на те, що прокуратурою Корецького району Рівненської області 20.07.2015 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за фактом службового підроблення офіційних документів посадовими особами Користівської сільської ради, шляхом зловживання службовим становищем, а саме 21.06.2007 року ОСОБА_5, перебуваючи на посаді Користівського сільського голови Корецького району Рівненської області, зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, в інтересах ОСОБА_4 склав та видав завідомо неправдивий документ - рішення Користівської сільської ради № 168 від 21.06.2007 року, яким передано дві земельні ділянки, а саме для ведення особистого селянського господарства площею 0,2362 га та для обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0, 2500 га, що не відповідає дійсності. Дане рішення стало підставою для видачі ОСОБА_4 державних актів серії ЯД № 258770 від 02.11.2007 року та серії ЯД № 258771 від 02.11.2007 року та їх державної реєстрації і незаконного набуття права власності на вищезазначені земельні ділянки. Ухвалою Корецького районного суду від 06.10.2015 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України на підставі ст.49 КК України у зв"язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.

Факт підроблення рішення Користівської сільської ради № 168 від 21.06.2007 року виявлено прокуратурою Корецького району лише 20.07.2015 року, тобто з часу внесення прокурором відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовну заяву підтримав по мотивах викладених в позовній заяві.

Представники відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали пояснили, що ОСОБА_4 є власником двох земельних ділянок, які розташовані на території Користівської сільської ради. Обидві земельні ділянки є надбанням сім"ї відповідача та перебували в їх користуванні протягом значного часу, а саме понад 70 років. В сім"ї зберігся документ 1935 року виданий державою Польща про те, що батько відповідача ОСОБА_6 отримав дозвіл на будівництво на спірній земельній ділянці. Після смерті брата відповідач сама набула права землекористувача. Земельні ділянки приватизовано нею законно, жодних неправомірних дій чи заходів відповідачем не вживалося. Вважає, що скасування спірних державних актів, не сприятиме фактичному захисту інтересів держави та не призведе до відновлення начебто порушених її інтересів, а лише призведе до проведення відповідачем повторної приватизації та понесення повторних витрат на виготовлення нової технічної документації. Також вказує, що самі по собі допущені органами влади порушення при передачі майна у власність особи не можуть бути безумовною підставою для повернення цього майна державі, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого набувача майна. Також, зазначив, що позовна давність позивачем була пропущена, оскільки прокуратура звернулася до суду з позовом 20.01.2016 року, тобто більш, ніж через вісім років з дня видачі відповідачу спірних державних актів на землю.

Представник третьої особи Управління Держгеокадастру України у Корецькому районі в судове засідання не з"явився, проте подав суду заяву в якій просить справу слухати без його участі, справу розглянути по суті.

Вислухавши представника позивача, представників відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.01.1998 року ОСОБА_4 є спадкоємцем майна після смерті брата ОСОБА_7.

Відповідно до довідки Користівської сільської ради № 219 від 08.06.2016 року земельні ділянки, до надання їх у власність ОСОБА_4 згідно рішення № 14 від 30.12.1997 року, були в користуванні її рідного брата ОСОБА_7 згідно запису погосподарської книги. Права інших власників чи землекористувачів при цьому не порушено.

З наведеного вбачається, що земельні ділянки перебували в користуванні ОСОБА_4 задовго до отримання нею державних актів.

Крім того, рішенням Користівської сільської ради № 286 від 21.12.2004 року ОСОБА_4 передавалися у власність земельні ділянки в межах населеного пункту с.Користь для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд.

ОСОБА_4 02.11.2007 року видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД № 258770 від 02.11.2007 року та серії ЯД № 258771 від 02.11.2017 року, а саме

0, 2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,2362 га для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття цих прав громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону і гарантується державою.

Відповідно до ст. ст. 78-83, 116, 118, 125, 126 ЗК України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до чинного на час отримання державного акта законодавства не вчинила жодних дій, які б суперечили положенням, щодо підстав та порядку набуття громадянами права власності на земельні ділянки.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивачем не доведено порушення будь-чиїх прав, свобод та інтересів, виданими 02 листопада 2007 року державними актами на право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки.

Порушення працівниками Користівської сільської ради порядку передачі земельних ділянок у власність ОСОБА_4 не може бути підставою для припинення її права власності, яке зареєстровано ще в 2007 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

В даному випадку з врахуванням відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові № 6-2510 цс 15 від 16.12.2015 року позовні вимоги прокурора є такими, що не відповідають критерію сумісності заходу втручання держави в право особи на мирне володінням майном.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), повязаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Оскільки, особу може бути позбавлено права на її майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку буде мати місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбудеться порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції».

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції було констатовано, оскільки заявника позбавили права на майно лише з тих підстав, що порушення закону були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина. Отже, визнання недійсними державних актів і позбавленням особи права власності на землю на підставі того, що публічний орган порушив закон, є неприпустимим. Посилаючись на наведене, суд дійшов висновку, що задоволення позову прокурора суперечитиме висновкам ЄСПЛ і становитиме непропорційне втручання в право ОСОБА_4 на мирне володіння майном, оскільки, вона не допустила зі свого боку протиправних дій при набутті у власність земельних ділянок.

Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухваленням ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

На підставі наведеного та керуючись 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.78, 83, 116, 118, 125, 126, 153 ЗК України, суд -

вирішив:

В позові Першого заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах Користівської сільської ради Корецького району Рівненської області до ОСОБА_4, третя особа Управління Держгеокадастру України у Корецькому районі про визнання недійсними та скасування державних актів про право власності на земельні ділянки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Загородько Н. А.