Номер провадження 2/522/2584/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Скибінській Є. С.,

розглянувши в судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Талінофф» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок невиконання умов договору про участь у Фонді фінансування будівництва,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, по якій просить визнати несправедливими та недійсними умови, викладені у п. 6.4. договору №60/09 про її участь у Фонді фінансування будівництва виду А «Бочарова»; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Талінофф» гроші у сумі 97870,01 гривень, що були сплачені на виконання умов договору №60/09 про участь у Фонді фінансування будівництву виду А «Бочарова».; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Талінофф» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 200000 гривень. При цьому посилається на те, що у відповідності до чинного законодавства, а саме Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Закону України «Про захист прав споживачів» вважає умови договору викладені у п. 6.4. Договору №60/09 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А «Бочарова» - несправедливими і тому такими, які повинні бути визнані недійсними .

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили суд його задовольнити,

Представник відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю) у задоволенні позову просила відмовити та підтримав свої письмові заперечення надані до суду раніше.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір №60/90 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А «Бочарова» від 18 береня 2008 року, згідно якого, ОСОБА_1 (далі Довіритель) дає згоду на участь у Фонді фінансування будівництва виду А 5ти секційного 10-ти поверхового житлового будинку №21-Б розташованого у мікрорайоні ІІІ-4-2 Котовського м. Одеси, (далі ФФБ «А»), бере на себе зобовязання виконувати Правила ФФБ «А» та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Талінофф» (далі Управитель) в обсягах та на умовах цього договору грошові кошти довірчу власність з метою отримання у власність Обєкту інвестування. Управитель в свою чергу за цим договором приймає на себе зобовязання здійснювати управління грошовими коштами, отриманими у довірчу власність від Довірителя, відповідно до Правил ФФБ «А» та цього договору. (а.с.11-16)/

Також, між сторонами укладена додаткова угода №49 від 05.07.2013р. до договору №60/90 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А «Бочарова», згідно п.4 якого зазначено, що угода набирає чинності з дати її підписання сторонами (а.с.21).

Згідно п. 2..2 договору №60/90, вартість квартири складає 200 024,00 грн., на момент підписання договору(а.с.12).

Згідно п. 2.2 договору №60/90, протягом 3х банківських днів з моменту підписання цього Договору, Довіритель сплачує грошові кошти в сумі 70008,00 грн…(а.с.12).

Згідно п. 3.1.12 договору №60/90, повністю або частково повернути Довірителю за його письмовою заявою, у випадках та впорядку передбаченому та Правилами ФФБ «А» за цим договором грошові кошти в сумі, що відповідає вартості відповідної кількості закріплених за довірителем вимірних одиниць Обєкта інвестування виходячи з поточної ціни виміру одиниці цього обєкта інвестування на день подання відповідної заяви, за умови виконання Довірителем зобовязання по оплаті за надані послуги, передбачених цим договором (а.с.13).

Згідно п. 1.6 договору №60/90, орієнтований строк введення Обєкту будівництва в експлуатацію 4й квартал 2009 року.

На виконання Договору №60/90, позивачем було сплачено 97 870,01 грн., згідно копій квитанцій (а.с.17-20).

Листом ТОВ «Фінансова компанія «Талінофф» від 21.10.2013р. позивачку попереджено про виключення її з числа Довірителів ФФБ виду А «Бочарова», у звязку з недотриманням графіку внесення коштів (а.с.23).

Листом ТОВ «Фінансова компанія «Талінофф» від 04.11.2013р. позивачку повідомлено про розірвання в односторонньому порядку Договору №60/90 та відкріплення з цього моменту закріпленого за нею раніше обєкта інвестування, а саме квартири №113, в житловому будинку №21-Б у мікрорайоні ІІІ-4-2 Котовського м. Одеси, секція 3 (а.с.24).

15.11.2013р. позивачка звернулась з заявою до генерального директора ТОВ «Фінансова компанія «Талінофф», згідно якої просила повернути сплачені нею кошти на обєкт інвестування. (а.с.25).

Листом ТОВ «Фінансова компанія «Талінофф» від 29.11.2013р. позивачку повідомлен. Що сплачені нею грошові кошти будуть їй повернуті у порядку та строки, передбачені умовами вищевказаного договору та правилами фонду фінансування будівництва (а.с. 27).

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини 1 та 2 ст.16 ЦК України кожна особа має звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно з приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Позивачка просить суд визнати не справедливими та не дійсними умови, викладені у п. 6.4 Договору 60/90 про участь їїу Фонді фінансування будівництва виду А «Бочарова».

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінений або розірваний за рішення суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала під час укладання договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Талінофф» в порушення умов договору свої обовязки не виконано, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача гроші у сумі 97 870,01 грн., які були нею сплачені на виконання умов договору №60/90.

Відповідно ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність»,інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів.

Згідно ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність»,об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь яке майно а також майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст.190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Згідно з ч. 2 ст.190 ЦК України майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації - з моменту прийняття його до експлуатації, а в разі, коли право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації -з моменту державної реєстрації.

Згідно з п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І -ІІІ категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-50-2309 від 22.06.2007 року квартира є об'єктом інвестування в об'єкті будівництва, який після завершення будівництва стає окремим майном. До завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна (Квартири) та прийняття його до експлуатації Інвестору належать майнові права на нього.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені істотні умови договору пайового внеску, а саме: строк здачі обєкту до експлуатації, тому вважає за можливе позовні вимоги в частині повернення коштів у сумі 97 870,01 грн., які були нею сплачені на виконання умов договору №60/90.

Відповідно до ч.5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 97 870,01 грн.

З матеріалів справи вбачається, що вся сума, передбачена умовами договору пайовиком сплачена не була.

Що стосується відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень, то суд вважає, що ці вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають на підставі нижченаведеного.

Згідно з розясненнями, наданими в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а саме, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, а також у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Статтею 1167 ЦК України, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України у п.п.3,5 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивач у позові посилається на те, що внаслідок протиправних дій відповідача та його відмови від виплати належних позивачу грошових коштів, внаслідок чого позивач відчував і продовжує відчувати душевні страждання, постійні стреси. При цьому, вказана моральна шкода не підтверджена ніякими належними доказами та її розмір нічим необґрунтований.

Суд не вбачає ознак наявності спричинення моральної шкоди передбачених ст. 23 ЦК України, та вважає, що моральна шкода не підлягає стягненню з відповідача, так як не підтверджена належними доказами .

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Через порушення відповідачем прав позивача, останній був змушений звернутись до суду та сплатив судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 978,00 грн.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 88, 169, 197, ч.2, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Талінофф» грошові кошти у сумі 97870,01 гривень, які було сплачено на виконання умов договору №60/09 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А «Бочарова».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Талінофф» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 978, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: А. Ю. Бойчук

13.06.2016