АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4770/16 Справа № 2-202/11 Головуючий у 1 й інстанції - Колесніченко О. В. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Кочкової Н.О., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи Дніпропетровська міська рада, Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області, ОСОБА_6, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2008 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися з позовом, який уточнювався в ході розгляду справи, до ОСОБА_2, треті особи Дніпропетровська міська рада, Головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області, ОСОБА_6, про встановлення порядку користування земельною ділянкою(а.с.2-3, 91-92, 99-102, 116-120, т.1; а.с.31-36, т.2; а.с.204-216, 230).

Позивачка зазначала, що вона є власником 60/100 частин домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, а саме квартир НОМЕР_1 у м.Дніпро- петровську на підставі свідоцтва на право власності, виданого виконавчим комітетом Кіровської районної ради від 29 вересня 2000 року(на 38/100 домоволодіння), та договору купівлі-продапжу АВО №957917 від 06 січня 2001 року(на 18/100 домоволодіння). Рішенням Кіровського районного суду від 13 березня 2007 року узаконено самочинно збудовані прибудови і згідно Акту ідеальних часток від 26.10.2001 року визнано право власності на 60/40 частин домоволодіння.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є власниками 22/100 частин зазначеного домоволодіння, а саме квартири НОМЕР_2 на підставі договорів дарування від 10 листопада 2001 року на 13/100 та 9/100 частин домоволодіння. Згідно Акту ідеальних часток від 26.10.2001 року - 20/100 частин домоволодіння.

ОСОБА_2 є власником 22/100 частин домоволодіння на підставі договору дарування від 31 жовтня 2003 року. Згідно акту ідеальних часток від 26.10.2001 року - 20/100 частин домоволодіння.

Земельна ділянка, на якій розташовано домоволодіння АДРЕСА_1 перебуває у спільному користуванні співвласників.

Посилаючись на неможливість дійти згоди щодо порядку користування співвласниками домоволодіння земельною ділянкою, позивачі в позовній заяві в редакції від 11.04.2012 року просили:

виділити ОСОБА_3 всього 450,28 кв.м земельної ділянки домоволодіння по АДРЕСА_1, у тому числі: під житловим будинком (літера А-1) 103,63 кв.м; під сараєм «літера З» 26,77 кв.м; під гаражем «літера Е» 22,54 кв.м; під двором 175,66 кв.м; під городом 121,68 кв.м.

встановити межу користування між земельною ділянкою ОСОБА_3 і земельною ділянкою, що є в спільному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, яка починається від прибудови «літера А1-2» уздовж прибудови «літера А2-1», далі уздовж огорожі №7 до гаражу «літера Ж», далі уздовж гаражу «літера Ж» на відстань 7 метрів, далі під кутом 90-0 в напрямку домоволодіння по вул.Ю.Савченко, буд.60, не доходячи до огорожі №2 на відстань 2 метрів, далі уздовж огорожі №2 не доходячи 1 метру до сараю «літера Д», далі під кутом 90-0 в напрямку домоволодіння по АДРЕСА_2, уздовж сараю «літера Д» на відстані від нього в 1 метрі до межі з домоволодінням по АДРЕСА_3

виділити в натурі в спільне користування ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 всього 362,72 кв.м земельної ділянки домоволодіння по АДРЕСА_1, у тому числі під житловим будинком 78,48 кв.м, під спорудами і будівлями 61,54 кв.м, під двором 173,25 кв.м, під городом 49,45 кв.м;

виділити в натурі в спільне користування ОСОБА_4 і ОСОБА_5 всього 162,34 кв.м земельної ділянки домоволодіння по АДРЕСА_1 у тому числі: під житловим будинком 39,24 кв.м; під гаражем «літера Б» 22,87 кв.м; під городом 13,6 кв.м., під двором 86,62 кв.м;

виділити в користування ОСОБА_2 всього 200,39 кв.м земельної ділянки домоволодіння по АДРЕСА_1, у тому числі: під житловим будинком 39,24 кв.м; під гаражем «літера Ж» 20,12 кв.м; під підвалом «літера В» 7,93 кв.м; під сараєм «літера Д» 10,62 кв.м; під двором 86,62 кв.м; біля сараю «літера Д» 22,45 кв.м; 13,14 кв.м площі, розташованої уздовж огорожі №2;

встановити межу користування між земельною ділянкою ОСОБА_2 і земельною ділянкою ОСОБА_4 і ОСОБА_5 під городом в розмірі 13,6 кв.м, розташованої біля гаражу «літера Ж», яка проходить на відстані від гаражу «літера Ж№ в 1 метрі уздовж гаражу «літера Ж» на протязі 6,8 метрів в напрямку домоволодіння по АДРЕСА_3 до межі земельної ділянки ОСОБА_3, далі під кутом 90-0 в напрямку домоволодіння по вул.Ю.Савченко, буд.60 уздовж межі земельної ділянки ОСОБА_3 на протязі 2 метрів, далі під кутом 90-0 в напрямку будинку «літера А1-2» на протязі 6,8 метра, далі під кутом 90-0 в напрямку гаражу «літера Ж» за 1 метр до гаражу «літера Ж»(а.с.32-36, т.2).

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2014 року, позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено(а.с.115-116, т.2; а.с.97-100, т.3).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 серпня 2014 року рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2013 року та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2014 року скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції(а.с.144-146, т.3).

При новому розгляді справи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили розглядати справи за позовною заявою в редакції від 11.04.2012 року. (а.с.32-36, т.2; а.с.230, т.3).

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2015 року позов задоволено частково(а.с.88-91, т.4).

Виділено ОСОБА_3 всього 450,28 кв.м в натурі земельної ділянки домоволодіння по АДРЕСА_1, в тому числі: під житловим будинком (літера А-1) - 103,63 кв.м, під сараєм «З» - 26,77 кв.м, під гаражем «Е» - 22,54 кв.м, під двором 175,66 кв.м, під городом 121,68 кв.м.

Виділено в натурі в спільне користування ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 всього 362,72 кв.м. земельної ділянки домоволодіння по АДРЕСА_1, в тому числі: під житловим будинком 78,48 кв.м, під спорудами і будівлями 61,54 кв.м, під двором 173,24 кв.м, під городом 49,45 кв.м.

Виділено в натурі в спільне користування ОСОБА_4 і ОСОБА_5 всього 162,34 кв.м земельної ділянки домоволодіння по АДРЕСА_1, в тому числі: під житловим будинком 39,24 кв.м., під гаражем «Б» - 22,87 кв.м., під двором 86,62 кв.м., під городом 13,60 кв.м.

Виділено в користування ОСОБА_2 всього 200,39 кв.м земельної ділянки домоволодіння по АДРЕСА_1, в тому числі: під житловим будинком 39,24 кв.м, під гаражем «Ж» - 20,12 кв.м, під підвалом «В» - 7,93 кв.м, під сараєм «Д» - 10,62 кв.м, землі за сараєм «Д» - 22,45 кв.м, під двором 86,62 кв.м і 13,14 кв.м площі, розташованої уздовж огорожі №2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 судовий збір по 24,50 грн. на користь кожного, загальним розміром 73,50 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом не враховано наявність договору оренди земельної ділянки площею 248 кв.м, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.105-108, т.4).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

По справі встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності, зокрема: ОСОБА_3 - 60/100 частини, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - 20/100 частини, ОСОБА_2 - 20/100 частини, що підтверджується витягами з реєстру права власності, договорами дарування, актом ідеальних часток від 26.10.2001 року, рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2010 року(а.с.10-13,30-32, т.1; а.с.37-39, т.2).

Домоволодіння АДРЕСА_1 розташоване на земельній ділянці, площа якої відповідно до випису із актів земельної реєстрації на земельну дільницю в м.Дніпропетровську, затвердженою Дніпропетровською міською радою 23 жовтня 1931 року за протоколом № 21, та плану земельної дільниці, первинно складала 913 кв.м(а.с.40,41, т.2). У наступному розмір та конфігурація земельної ділянки змінено відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 49 від 28 січня 1981 року(а.с.75, т.3).

Станом на час розгляду справи земельна ділянка АДРЕСА_1 співвласниками домоволодіння не приватизована, щодо порядку користування земельною ділянкою сторони згоди не дійшли.

Із справи вбачається, що 10 грудня 2002 року між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_6, попереднім власником належної ОСОБА_2 частки у домоволодінні(а.с.13, т.1), було укладено договір оренди частини земельної ділянки АДРЕСА_1 на строк до 07 серпня 2022 року, а саме щодо земельної ділянки площею 0,0248 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення міської ради від 07.08.2002 №40/3, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за №5306(а.с.39-43, т.3).

За змістом п.7.4.5 вказаного договору оренди у разі відчуження нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці, Орендар повинен звернутися до Орендодавця з клопотанням про внесення відповідних змін до правовстановлюючих документів та Державного земельного кадастру(а.с.39-43, т.3).

Як видно із справи, за договором дарування від 31 жовтня 2003 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_2 22/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1, що розташоване на спірній земельній ділянці(а.с.13,т.1).

21 березня 2006 року ОСОБА_6 склала заяву на ім'я голови Дніпропетровської міської ради, підпис якої 23 березня 2006 року посвідчено приватним нотаріусом П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, про розірвання зазначеного договору оренди земельної ділянки від 10 грудня 2002 року у зв'язку з відчуженням частки у домоволодінні(а.с.132, 2). Дати надходження вказаної заяви до міської ради матеріали справи не містять.

27 травня 2015 року, в період, коли спір щодо порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 знаходився у провадженні суду з серпні 2008 року, ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровської міської ради з клопотанням, з додатком пакету відповідних документів, про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0248 га за адресою: АДРЕСА_1(а.с.52,т.4).

Судом встановлено, що Дніпропетровською міською радою не приймалось відповідне рішення як по розгляду заяви ОСОБА_6 від 21 березня 2006 року про припинення орендних правовідносин з міською радою у зв'язку з відчуженням нею нерухомого майна, так і щодо клопотання ОСОБА_2 від 27 травня 2015 року стосовно земельної ділянки площею 0,0248 га за адресою: АДРЕСА_1

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2473-08 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28 січня 2009 року площа земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка підлягає розподілу згідно до вимірів та геодезичної зйомки, складає 813 кв.м. Враховуючи існуючу забудову на земельній ділянці та надання можливості доступу співвласникам для обслуговування будівель та споруд, розділити земельну ділянку по 60/100, 20/100 та 20/100 частинам без відступу від ідеальних часток не можливо. Схематично план розподілу земельної ділянки зображений в додатку до висновку(а.с. 39-44, т.1).

Відповідно до ч.1 ст.88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

За змістом ч.1,2 ст.120 Земельного кодексу України, в редакції, яка діяла на час укладення між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 договору дарування від 31 жовтня 2003 року, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

В п.19,21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року роз'яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Встановивши, що земельна ділянка АДРЕСА_1 знаходиться у спільному користуванні сторін, наявність між ними спору щодо користування цією ділянкою та врахувавши інтереси кожного із співвласників та розмір їх часток у домоволодінні, суд прийшов до правильного висновку про задоволення позову у зазначеній у судовому рішенні частині.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при визначенні порядку користування земельною ділянкою суд не врахував договір оренди від 10 грудня 2002 року частини земельної ділянки площею 0,0248 га, що укладений між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_6, попереднім власником належної ОСОБА_2 частки у домоволодінні АДРЕСА_1, та право орендаря, якому на підставі чинного договору оренди належить право користування частиною спірної ділянки площею 248 кв.м до 2022 року, не можуть бути взяті до уваги та бути підставою для скасування судового рішення з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що відповідного рішення щодо земельної ділянки, яка була предметом договору оренди від 10 грудня 2002 року, після укладання договору дарування від 31 жовтня 2003 року частини домоволодіння, Дніпропетровською міською радою не приймалось. При цьому, із повідомлення Дніпропетровської міської ради від 26.07.2010 року №К-78 вбачається, що станом на 26.07.2010 року до земельного управління ніяких заяв та матеріалів землеустрою ОСОБА_2 або ОСОБА_6 щодо оформлення прав на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не надходило. Проектів рішення міської ради та її виконавчого комітету на зазначену земельну ділянку земельне управління не готувало(а.с.179, 2).

При цьому, достовірних доказів, в розумінні положень ст.ст.57,58 ЦПК України, які б свідчили про те, що між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 склався порядок користування земельною ділянкою, відповідно до якого тільки ОСОБА_2 користується земельною ділянкою площею 0,0248 га, останній у порядку, передбаченому ст.60 ЦПК України, не дав.

Крім того, за положеннями ст.31 Закону України «Про оренду», яка регулює питання припинення договору оренди землі, договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Отже, у зв'язку з укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 договором дарування від 31 жовтня 2003 року частини домоволодіння, договір оренди від 10 грудня 2002 року є припиненим в розумінні зазначених положень закону, а новий договір оренди у передбаченому порядку щодо спірної частини земельної ділянки не укладено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та положенням діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, доказам у справі суд дав оцінку відповідно до положень ст.212 ЦПК України, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -