ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7207/16-ц
провадження № 2/753/4480/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Леонтьєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Опікунська рада при виконкомі Оболонської сільської ради Коропського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є рідною бабусею малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з народження перебуває на її утриманні та проживає з нею. Його батьки - матір ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4, який є її сином, свідомо не приймають участі у вихованні та утриманні дитини, вживають наркотичні засоби, ведуть нездоровий спосіб життя. Їх байдуже ставлення до батьківських обов»язків та долі сина змусило її звернутися до суду з даним позовом. З народження й наразі ОСОБА_5 знаходиться під її опікою, вона повноцінно забезпечує його щоденне життя: житлом, піклується про здоров»я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття дитиною освіти тощо. Оскільки онук є малолітнім, позбавлений батьківського піклування, зважаючи на їх родинний зв»язок, просить призначити її опікуном над дитиною, що й стало підставою зверення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Обгрунтовуючи визнання вимог тим, що він не здатен задовольнити утримання сина на належному рівні, впевнений, що його матір, а для дитини - бабуся, надасть належні умови для життя та розвитку дитини.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з»явилась, належним чином повідомлена про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за її відсутності, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації Піренко Т.І., діюча на підставі довіреності від 18.01.2016 року (а.с.58), підтримала Висновок органу опіки та піклування № 101-6955/03 від 01.08.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.47-48), й подання № 101-7025/03 від 02.08.2016 року про призначення опікуном над малолітнім ОСОБА_5 позивачку (а.с.46).

В судове засідання прокурор не з»явився згідно затвердженої процедури про організацію діяльності органів прокуратури щодо захисту прав і свобод дітей, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України № 16гн від 06 грудня 2014 року, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням висновку третьої особи про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, подання про призначення особи опікуном над малолітньою дитиною, та визнання відповідачем позовних вимог, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка перебуває у кровних родинних відносинах з відповідачем ОСОБА_4, - є його матір»ю, а для малолітнього ОСОБА_5 - рідною бабусею (а.с.9, 10).

При цьому, батьки дитини - ОСОБА_3, ОСОБА_4 після його народження у добровільному порядку відмовився від піклування про нього.

Вони свідомо не приймають участі у його вихованні та утриманні.

Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов»язків та долі дитини змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом.

З народження й наразі ОСОБА_5 знаходиться під опікою позивачки, вона повноцінно забезпечує його щоденне життя: житлом, піклується про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття дитиною освіти тощо, що визнається відповідачем.

Згідно статті 150 СК України батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов»язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов»язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов»язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Та, як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідачі добровільно відмовилися від батьківських прав та обов»язків щодо свого сина, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Й, приймаючи до уваги те, що вони з березня 2010 року свідомо ухиляються з підстав винної поведінки від виконання батьківських обов»язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкуються з ним, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, не створюють умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги про позбавлення батьківських прав доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Всупереч закону та моральним засадам суспільства відповідачі жодного з покладеного законом на батьків обов»язків не виконують з березня 2010 року: вони не спілкуються з дитиною, не проявляють до неї батьківської турботи, не цікавлятся її долею, не відвідують, не турбуються про фізичний та духовний розвиток, не надають матеріальної допомоги на виховання, тобто останні уцілому ігнорують факт споріднення з дитиною.

Згідно Висновку органу опіки та піклування № 101-6955/03 від 01.08.2016 року встановлена доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.47-48).

Оскільки вказані факти, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення та свідоме нехтуванням батьківськими обов»язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітнього сина.

Оскільки хлопчик є малолітнім, позбавлений батьківського піклування, зважаючи на родинний зв»язок позивачки з дитиною, необхідно вирішити питання про призначення особи опікуна над ним.

Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до суду із поданням № 101-7025/03 від 02.08.2016 року про призначення опікуном над малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачку (а.с.46).

Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування (ч.3 ст. 60 ЦК України).

Фізичні особі може бути призначено одного або декількох опікунів чи піклувальників (ч.5 ст. 62 ЦК України).

Відповідно до чч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підставі вищенаведеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ч. 3 ст. 60, ч. 5 ст. 62 ЦК України, ст.ст. 148, 150, 157, 159, 164, 165, 166, 171, 180, 181, 184, 191 СК України, ст.ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 64, 88, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Опікунська рада при виконкомі Оболонської сільської ради Коропського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4та ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити опіку над ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його опікуном призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Після набуття чинності рішення надіслати його копію до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації дитини для виконання.

Суддя: Коренюк А.М.