Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Ковалевича С.П., Шеремет А.М.,

секретаря судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та земельною ділянкою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 листопада 2015 року зобов"язано ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні 51/100 частини домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, а саме: тамбуром 1-1 площею 2.0 кв.м.; частиною 67 % передпокою 1-2 площею 14,8 кв.м.; житловою 1-6 площею 26,8 кв.м.; передпокоєм 1-7 площею 21,5 кв.м.; туалетом 1-8 площею 1,5 кв.м.; житловою 1-12 площею 16,2 кв.м.; балконом І площею 4,6 кв.м.; сходами "а", гаражем "В", сараєм "Г".

Зобов"язано ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у влаштуванні капітальної перегородки у примиіщенні 1-2, яка поділить будинок на дві частини площею 7,2 кв.м. і 14,8 кв.м.; у замуруванні дверного порізу між приміщеннями 1-7 та 1-11; у розширенні туалету 1-8 до розмірів суміщеного санвузла за рахунок приміщення 1-7 шляхом влаштування перегородки, у влаштуванні автономної системи опалення, водопроводу, каналізації та електропостачання.

Зобов"язано ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 усунути перешкоди

____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/186/2016 Головуючий у суді 1 інстанції: Федорова Л.П.

Доповідач : Демянчук С.В.

ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою позначену зеленим кольором на рисунку № 5 варіанту № 1 висновку експерта від 11 листопада 2013 року.

Зобов"язано ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні виділеної у спільне користування земельною ділянкою площею 118 кв.м. позначеної червоним кольором на рисунку № 5 варіанту № 1 висновку експерта від 11 листопада 2013 року.

У поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність та необгрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що оскаржуване рішення суперечить рішенню Апеляційного суду Рівненської області від 17 грудня 2013 року у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 травня 2013 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є в спільній частковій власності.

Зазначає, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 17 грудня 2013 року скасовано рішення суду першої інстанції від 20 травня 2013 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є в спільній частковій власності та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково, провівши поділ спірного житлового будинку АДРЕСА_1 в натурі, виділивши у власність кожній із сторін відповідну частину жтлового будинку з надвірними будівлями і земельну ділянку.

При цьому в абзаці 6 резолютивної частини вказаного рішення зазначено, що роботи з переобладнання будинку проводити лише після погодження за згодою органу місцевого самоврядування і за погодженням в архітектурі та відповідними службами.

Однак, суд першої інстанції порушив вимоги ч. 1 ст. 14 ЦПК України і не взяв до уваги рішення Апеляційного суду Рівненської області від 17 грудня 2013 року.

Крім того вказує, що безпідставним є рішення суду першої інстанції і в тій частині, якою суд зобов'язав відповідачів по даній справі усунути перешкоди позивачу ОСОБА_2 у користуванні 51/100 частини домовлодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 з надвірними будівлями.

Зазначає, що ні вона, ні діти ніколи не вчиняли і не вчиняють ніяких перешкод позивачу у користуванні 51/100 частини зазначеного домовлодіння. ОСОБА_2 не надав суду жодного доказу на підтвердження свої доводів стосовно даної вимоги.

Посилаючись на викладені обставини, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 30 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог за безпідставністю.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток. Заяв від цих осіб до апеляційного суду не надходило. Таким чином, є правові підстави для розгляду справи в відсутності зазначених осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що відповідно до рішення Апеляційного суду Рівненської області від 17 грудня 2013 року позивачу належить 51/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 а саме тамбур 1-1 площею 2,0 кв.м., частина (67%) передпокою 1-2 площею 14,8 кв.м.; житлова 1-6 площею 26,8 кв.м.; передпокій 1-7 площею 21,5 кв.м.; туалет 1-8 площею 1,5 кв.м.; житлова 1-12 площею 16,2 кв.м.; балкон І площею 4,6 кв.м.; сходи "а"; гараж "В"; сарай "Г", частину огорожі № 1 (37%), частину огорожі № 2 (58 %). Виділено ОСОБА_2 у власність земельну ділянку позначену зеленим кольором на рис № 5 висновку експерта від 11 листопада 2013 року. Залишено у спільне користування земельну ділянку площею 118 кв.м. позначену червоним кольром на рис № 5 варіанту № 1 висновку експерта від 11 листопада 2013 року (а.с. 8-9).

Цим же рішенням зобов'язано ОСОБА_2 влаштувати капітальну перегородку в приміщенні 1-2, яка поділить будинок на дві частини площею 7,2 кв.м. і 14,8 кв.м.; замурувати дверний проріз між приміщеннями 1-7 та 1-9; замурувати дверний проріз між приміщеннями 1-7 та 1-11, розширити туалет 1-8 до розмірів суміщеного санвузла за рахунок приміщення 1-7 шляхом влаштування перегородки, влаштувати автономні системи опалення, водопроводу, каналізації та електропостачання. При цьому зазначено, що роботи з переобладнання будинку проводити після погодження за згодою органу місцевого самоврядування і за погодженням в архітетурі та відповідними службами.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_2 обґрунтував свої вимоги тим, що відповідачі чинять йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним йому частини будинковолодіння, земельною ділянкою позначеною експертом зеленим кольором /малюнок № 5 варіант розподілу 1/, яка виділена позивачу у власність, - шляхом звільнення вказаних приміщень та земельної ділянки від особистої присутності, від особистих речей та забезпечення вільного доступу до вказаних приміщень та земельної ділянки.

Вказував, що йому відповідачами чиняться перешкоди у влаштуванні капітальної перегородки, яку він має зробити відповідно до вказаного рішення суду. Також просив зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні виділеної йому у спільне користування площею 118 кв.м., шляхом звільнення цієї земельної ділянки від особистої присутності, шляхом її звільнення від особистих речей та забезпечення вільного доступу до неї.

В підтвердження своїх доводів надав копії письмових вимог від 13 серпня 2014 року, 09 вересня 2015 року в яких він вимагав у відповідачів звільнити приміщення, які йому виділено у власність /а.с. 10, 14/.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

У силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих праві.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод, суд першої інстанції виходив зі встановлених обставин переконливості зазначених позивачем перешкод, які чиняться відповідачами.

У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на зазначених нормах матеріального, процесуального закону та не відповідають наявним у справі доказам.

Так, суд в достатньому обсязі не перевірив доводів позивача про те, яким чином порушено його право користування та розпорядження належним йому майном та земельною ділянкою шляхом, особистої присутності відповідачів, перебуванням яких і де особистих речей відповідачів, та яким чином відсутній вільний доступ до вказаних приміщень та земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, жодних достатніх та належних доказів в підтвердження доводів про наявність перешкод в користуванні власність ОСОБА_2 не надав. Доводи позивача ґрунтуються виключно на його припущеннях, тому при обґрунтуванні рішення суд першої інстанції безпідставно поклав такі припущення в основу рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечила доводи позивача. Пояснила, що ОСОБА_2 в спірному будинку не проживає. З дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4 в нього добрі стосунки і тому він жодних претензій до них не мав. Вважає, що ніяких перешкод в користуванні зазначеними приміщеннями в житловому будинку та земельною ділянкою відповідачами позивачу не чиняться і позивач їх до них не мав.

Окрім того пояснила, що ОСОБА_2 не отримав згоду органу місцевого самоврядування, не погодив в архітектурі та відповідними службами дозволу для проведення робіт з переобладнання будинку, які відповідно до рішення суду він має отримати і лише після зазначеного погодження має право їх проводити.

Заперечила, що будь-які речі відповідачів знаходяться в приміщеннях та на земельній ділянці позивача.

Щодо земельної ділянки, яка перебуває в спільному користування, пояснила про відсутність будь-якого спору.

Таким чином, апеляційним судом не було встановлено факту порушення відповідачами прав ОСОБА_2 на належне користування та розпорядження спірною частиною будинковолодіння та земельною ділянкою, наявність перешкод у вчиненні переобладнання, і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового, про відмову у задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 листопада 2015 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : С.П.Ковалевич

А.М. Шеремет