АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9351/2016 Головуючий у суді першої інстанції - Каліушко Ф.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

стягувача ОСОБА_3,

представника стягувача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року по цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві про примусове проникнення до житла для проведення виконавчих дій,

В С Т А Н О В И ЛА:

Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ в м. Києві Медведєва О.О. звернулася до суду з поданням, в якому просила надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_7, зокрема до квартири АДРЕСА_1.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві перебуває виконавчий лист №755/9934/15 від 19.02.2016, виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 94 315 грн.

24.02.2016 старшим державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50269600 та надано семиденний строк для добровільного виконання рішення.

Також до подання додані акти державного виконавця від 18.03.2016 та 07.04.2016 про вихід за адресою: АДРЕСА_1, однак йому не вдалось здійснити виконавчі дії, оскільки двері ніхто не відчинив. В добровільному порядку вимоги державного виконавця боржником не виконані, що стало підставою звернення до суду з даним поданням.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві про примусове проникнення до житла для проведення виконавчих дій.

В апеляційній скарзі представник стягувача просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення подання, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що суд дійшов безпідставного висновку щодо необізнаності боржника про існування виконавчого провадження.

В судовому засіданні стягувач та його представникпідтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання суд першої інстанції виходив з того, що у доданих до подання матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про обізнаність боржника ОСОБА_7 про здійснення відносно нього дій по виконанню судового рішення. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів державного виконавця.

З вказаним висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2016 старшим державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50269600 та надано семиденний строк для добровільного виконання рішення.

На підставі ст.ст. 17, 19 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами. Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа.

За приписами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

09.03.2016 та 18.03.2016 державним виконавцем здійснювались виклики ОСОБА_7 для сплати боргу за виконавчим документом (а.с.14,15).

18.03.2016 та 07.04.2016 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1, однак йому не вдалось здійснити виконавчі дії, оскільки двері ніхто не відчинив. В добровільному порядку вимоги державного виконавця боржником не виконані.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень покладено законом на Державну виконавчу службу України, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

З наявних у справі матеріалів вбачається, що дії (бездіяльність) боржника призводять до тривалого невиконання виконавчого документа (рішення суду), що тягне за собою порушення строків виконання, а також порушує вимоги чинного законодавства щодо обов'язковості судових рішень.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Частиною 2 вказаної статті закріплено, що суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що з метою належного виконання виконавчого документа (рішення суду) про стягнення з боржника боргу та недопущення порушення прав стягувача, є всі належні правові підстави для надання державному виконавцю дозволу на примусове проникнення до житла боржника.

Разом з цим, слід зазначити, що у відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, державний виконавець, у порядку визначеному законом звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, оскільки, в даному випадку, єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до житла боржника для опису майна з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову.

Таким чином, оскаржувана ухвала, у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення подання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року про відмову в задоволенні подання про примусове проникнення до житла для проведення виконавчих дій - скасувати

Постановити нову ухвалу.

Подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві Медведєвої О.О. про примусове проникнення до житла для проведення виконавчих дій - задовольнити.

Надати дозвіл Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_7 - квартири АДРЕСА_1, дляпроведення виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження» з метою виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І.Оніщук

Судді Л.Д.Українець

В.А.Шебуєва