АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1554/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПальонного В. С., Карпенко О. В.
при секретаріШоколенко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина , -

в с т а н о в и л а :

15 березня 2016 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 10 серпня 1974 року, який було розірвано 20 березня 1993 року. В шлюбі вони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказує у позові, що в даний час ОСОБА_6 за станом здоров'я є непрацездатним. Він проходить медичне обстеження в зв'язку з визначенням групи інвалідності за станом здоров'я, тому він потребує матеріальної допомоги на лікування та оздоровлення із-за неможливості працювати. Відповідач ОСОБА_7 працюючий пенсіонер, отримує заробітну плату, тому в змозі надавати таку допомогу, вважає позивач. Тому ОСОБА_5 звернулася до суду із даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв'язку з його непрацездатністю і хворобою, починаючи з дати подачі позову.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 травня 2016 року позов ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення є незаконним і необґрунтованим, оскільки судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи та рішення ухвалено з порушенням або неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина, суд першої інстанції виходив з безпідставності та недоведеності позовних вимог, оскільки син позивача є повнолітнім на даний час не визнаний інвалідом, не є пенсійного віку, ніяких доказів стосовно неспроможності працювати та отримувати заробітну плату та доказів стосовно того, що він потребує матеріальної допомоги не надано позивачем.

Судом враховано думку самого ОСОБА_6, який категорично заперечував стосовно задоволення позовних вимог його матері та пояснював, що батько добровільно надає йому матеріальну допомогу в зв'язку з його лікуванням та хворобою.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є вірними, такими що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з 10 серпня 1973 року по 20 квітня 1993 року перебували в шлюбі.

Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 року у сторін народився син - ОСОБА_6, що вбачається із свідоцтва про народження НОМЕР_1 актовий запис № 909, виданого Придніпровським РЗАГС м. Черкаси.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2009 року визнано ОСОБА_6 обмежено дієздатним і встановлено над ним піклування та визнано його піклувальником матір ОСОБА_5, що також вбачається із посвідчення № 187 від 25 травня 2010 року № 2348-2, виданого ВК Черкаської міської ради.

Позивач ОСОБА_5, звертаючись до суду з даним позовом в інтересах свого сина ОСОБА_6, про стягнення з відповідача ОСОБА_7 аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина, посилалася на те, що ОСОБА_6 є непрацездатним та проходить медичне обстеження в зв'язку з визначенням групи інвалідності за станом здоров'я, в зв'язку з чим він потребує матеріальної допомоги на лікування та оздоровлення.

При цьому позивачем надано медичні документи про стан здоров'я ОСОБА_6, згідно даних яких, він має ряд захворювань, зокрема: кісти головки підшлункової залози, хронічний панкреатит, реактивний дуоденіт, хронічний холецистит та інше.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_6 направлений на проходження МСЕК для встановлення інвалідності, однак на даний час інвалідність не встановлена.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України.

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Аналіз змісту вказаної норми закону дає підстави для висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).

Як встановлено в судовому засідання відповідач ОСОБА_7 в добровільному порядку надає матеріальну допомогу синові, про що також пояснював в судовому засіданні особисто ОСОБА_6, який заперечував проти стягнення з ОСОБА_7 на користь позивача ОСОБА_5 аліментів на його утримання. Також ОСОБА_6 пояснював, що на даний час він проходить медичну комісію на присвоєння інвалідності, таким чином буде мати дохід, а також збирається влаштуватись на роботу.

Відповідно до вимог ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Так, батьки можуть бути достроково звільнені від обов'язку сплати аліментів на повнолітню дочку або сина в разі набуття ними права власності на нерухоме майно (ст. 190 СК).

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що згідно договору дарування квартири від 26 липня 1995 року відповідач ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_6 прийняв в дар 1/4 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 посвідченого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-4559.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що судом першої інстанції врахована думка ОСОБА_6 про надання йому допомоги батьком та заперечення проти задоволення позовних вимог матері, так як апелянт вважає, що думка сина не є вільною та об'єктивною, бо відповідач ОСОБА_7 його залякав. Дані доводи апелянта є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, та висновки суду обгрунтовано вимогами чинного законодавства.

Відповідно вимог ч.ч.1, 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Крім того, згідно ч.2 ст.29 ЦПК України особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь.

Під час розгляду справи достовірно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2009 року ОСОБА_6 визнано обмежено дієздатним, що не позбавляє його можливості давати показання у даній справі, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими, підлягають відхиленню колегією суддів, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів про наявність в її повнолітнього непрацюючого сина хвороби, що дає підстави для встановлення групи інвалідності, він не є особою пенсійного віку, тому не є непрацездатним, а є непрацюючим на даний час, що позбавляє суд можливості на підставі ст. 198 СК України утримувати аліменти як на повнолітнього непрацездатного сина на користь позивача ОСОБА_5 з відповідача.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :