Провадження № 2/369/4674/15
РІШЕННЯ

Іменем України

23.09.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що вона з ОСОБА_2 перебували в шлюбних відносинах в період з 24 вересня 2011 року по 22 травня 2014 року.

07 лютого 2014 року ОСОБА_2, перебуваючи у фактичних і юридичних шлюбних відносинах, за нотаріально посвідченої її згоди придбав нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру загальною площею 65,8 кв.м., що розташована в Київській області, Києво-Святошинському районі, АДРЕСА_1. Добровільно укласти договір поділу спірного домоволодіння він відмовився, тому вона звернулась до суду з вказаною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_1 зазначала, що 22 травня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за згодою сторін шлюб між сторонами було розірвано. З посиланням на вимоги ст. ст. 68, 69 Сімейного кодексу України позивач ОСОБА_1 зазначала, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Купівлю майна було здійснено за 387 093 грн. і його вартість визначена професійним оцінювачем, як зазначено в п. 3 Договору. Вона претендує на ? частину майна, тому ціна позову визначалась пропорційно-194 546 грн. 50 коп.. Вона сплатила судовий збір у розмірі 1 935 грн. 48 коп.. Крім того, для поновлення свого порушеного права вона змушена була звертатись за допомогою до фахівця в галузі права-адвоката, який надав їй консультації з приводу ситуації, що склалась, зібрав необхідні документи для складання позовної заяви, подав позов до суду і буде представляти її інтереси під час судового процесу. На даний час адвокату вже сплачено 3 000 грн.. Факт оплати підтверджується витягом з договору, квитанцією про оплату, свідоцтвом на право заняття адвокатською діяльністю. Загальна сума судових витрат складає 4974 грн. 19 коп..

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на ? частину двокімнатної квартири загальною площею 65,8 кв.м., що розташована в Київській області, Києво-Святошинському районі, АДРЕСА_1, і стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати в розмірі 4 974 грн. 19 коп..

Ухвалою суду від 18 квітня 2016 року судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, позивачка подала суду заяви про розгляд справи у її відсутності. В наданих суду поясненнях в судовому засіданні 17 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 позов підтримала і просила його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач і його представник позов не визнали і заперечували проти його задоволення.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 не з»явилась, в наданих суду поясненнях в судовому засіданні 17 травня 2016 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 позов не підтримала.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, показання свідка ОСОБА_3 дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 24 вересня 2011 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 24 вересня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1421, розірвано. Після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_1 прізвище ОСОБА_1.

З матеріалів справи вбачається, що за час перебування у шлюбі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 між ОСОБА_5, як продавцем з однієї сторони, і ОСОБА_2, як покупцем, з другої сторони, 07 лютого 2014 року був укладений Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов п. 1 якого за цим договором продавець передає (продає) у власність покупця квартиру № 1 (один) в будинку № 5 (п»ять), розташованому по вулиці Хмельницького Богдана в с. Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області, а покупець приймає (купує) вказане майно та сплачує за нього обговорену грошову суму.

Згідно умов п.п. 1.1. вказаного договору квартира, яка продається за цим договором, має наступні характеристики: вказана квартира двокімнатна, загальна площа 65,8 кв.м., житлова площа 27,9 кв.м..

Відповідно до умов п. 2 зазначеного Договору купівлі-продажу квартири продаж зазначеної квартири за домовленістю сторін вчиняється за 387093 грн.. Вказану грошову суму покупець повністю перерахував продавцю до підписання договору.

В п. 8 Договору купівлі-продажу квартири від 07 лютого 2014 року зазначено, що договір вчиняється за письмовою згодою дружини покупця ОСОБА_1, викладеною у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 07 лютого 2014 року за реєстровим № 98.

З наявної в матеріалах справи належним чином засвідченої копії заяви ОСОБА_1 від 07 лютого 2014 року вбачається, що вона дала згоду на купівлю її чоловіком ОСОБА_2 квартири № 1, що знаходиться в с. Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області по вул. Хмельницького Богдана, будинок 5 (п»ять). Вона дала згоду на придбання зазначеної квартири за будь-яку ціну і на будь-яких умовах на власний розсуд ОСОБА_2. При цьому в заяві ОСОБА_1 стверджувала, що укладання договору купівлі-продажу її чоловіком відповідає їхньому спільному волевиявленню. Разом з тим вона погодилась, щоб усі умови правочину визначалися її чоловіком самостійно. Факт перебування у шлюбі з ОСОБА_2 під час подання відповідної заяви ОСОБА_1 пітверджувався свідоцтвом про шлюб, серії 1-ГЮ № 071318, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 24 вересня 2011 року, актовий запис № 1421.

Гайворонським відділенням Голованівської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області 07 липня 2016 року було надано інформацію з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 за період з 01 липня 2011 року по 30 червня 2014 року. Відповідно до наданих відомостей ОСОБА_1 в 2013-2014 р.р. було одержано соціальні виплати в Управлінні соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації в загальному розмірі 24 883 грн. 69 коп..

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, яка є третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, суду надала свідчення, що вона доводиться матір»ю відповідачу ОСОБА_2. Свідок ОСОБА_3 вказувала, що спірна квартира не придбана була за кошти позивача і відповідача. Свідок ОСОБА_3 вказувала, що вона взяла кредит в розмірі 70 000 грн. і її чоловік взяв кредит на суму 150 000 грн. на придбання даної квартири. Грошові кошти вони щомісяця надсилали своєму сину ОСОБА_2. Свідок ОСОБА_3 зазначала, що вона знає, що батьки позивачки ОСОБА_1 також дали половину грошових коштів на придбання спірної квартири. Свідок ОСОБА_3 вказувала, що грошові кошти на придбання квартири дали вони, як батьки свого сина, і батьки позивачки-наполовину.

З наданих показань свідка ОСОБА_3 слідує, що грошові кошти надавались батьками позивачки і відповідача у справі, як подружжю, на придбання ними спірної квартири під час перебування у зареєстрованому шлюбі.

Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За вимогами ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень. Згідно з положеннями вказаної ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, показання свідка ОСОБА_3 в їх сукупності, суд дійшов, що спірна квартира АДРЕСА_2 є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і тому за ОСОБА_1 слід визнати право власності на ? частину квартири загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3, як майно, набуте подружжям під час шлюбу, що підлягає поділу між ними в рівних частках, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позов ОСОБА_1 судом задоволено в повному обсязі, то з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 1935 грн. 48 коп. і 3000 грн. понесених витрат на надання правової допомоги, що підтверджено відповідними доказами, і відповідає вимогам ст. ст. 84, 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, ст. 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 57-60, 79, 84, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

В порядку поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 935 грн. 48 коп. і 3 000 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л. М.