УХВАЛА

іменем україни

14 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором від 27 липня 2007 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк», у розмірі 427 792 грн 21 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 1 березня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, для надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявник у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги не усунув, а саме не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, що відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією з основних засад судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і, таким чином, закріплені гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно із ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2015 року судом першої інстанції постановлено ухвалу без участі представника позивача.

8 лютого 2016 року представник ПАТ «Дельта Банк» подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу на ухвалу суду від 24 грудня 2015 року, в якій також порушував питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Представник заявника зазначав, що 24 грудня 2015 року представник ПАТ «Дельта Банк» не був присутній у судовому засіданні та лише 27 січня 2016 року отримав копію ухвали від 24 грудня 2015 року.

Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, не надав належної оцінки причинам пропуску заявником строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції; у достатньому обсязі не вмотивував свого висновку про відмову у поновленні цього строку, залишивши поза увагою, що положення ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження, вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Частиною 3 ст. 222 ЦПК України передбачено, що особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.

Усупереч вказаним вимогам закону в матеріалах справи відсутні докази того, що ПАТ «Дельта Банк» рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня складання судового рішення першої інстанції була направлена його копія.

Таким чином, апеляційний суд не врахував, що перекладати на заявника обов'язок з надання доказів щодо дотримання строку на апеляційне оскарження є невірним, оскільки саме судом не було виконано вимоги ч. 3 ст. 222 ЦПК України.

Таким чином, апеляційний суд належним чином не дослідив причини пропущення строку на апеляційне оскарження, не надав належної оцінки доводам позивача щодо дотримання права заявника на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і, відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі.

Таким чином, ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик