Справа № 755/214/16-ц
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"13" січня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. перевіривши виконання вимог ст.ст. 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровського управління поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві, Київської місцевої прокуратури № 4, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2015 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровського управління поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві, Київської місцевої прокуратури № 4, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту нерухомого майна.

11 січня 2016 року вказану позовну заяву було передано в провадження судді Катющенко В.П. в порядку визначеному ст. 11-1, ч.1 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами. (ч. 1 ст. 11 ЦК України).

За вимог ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №6 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

В пункті 3 цієї ж Постанови роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як вбачається з позовних вимог, заявлених позивачем, остання просить суд: скасувати арешт, накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/20960/15-К від 19 листопада 2015 року на квартиру АДРЕСА_1; вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 12443908 від 09 грудня 2015 року, що вчинено державним реєстратором державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, яким накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва № 755/20960/15-к від 19 листопада 2015 року.

В той же час, матеріали позовної заяви не містять відомостей які б свідчили про те, що заявник, ОСОБА_1, не є стороною кримінального провадження в межах ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/20960/15-К від 19 листопада 2015 року накладено арешт на майно.

Відсудіть зазначених відомостей позбавляє можливості вирішити питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, з метою захисту цивільного права заявника шляхом подання позову про звільнення майна з-під арешту, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім тог, відповідно до ч. 5 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п. п. 1-2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, за подачу фізичною особою позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем до матеріалів позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору в сумі 487 гривень 20 копійок, що становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. В той ж час, позивачем не враховано ту обставину, що позовна заява містить дві вимоги немайнового характеру, а судовий збір має бути сплачений за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає тому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про необхідність залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 118, 119, 121, 210 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського управління поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві, Київської місцевої прокуратури № 4, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту нерухомого майна залишити без руху.

Надати можливість позивачу виправити недоліки в строк не більше ніж три дні з дня отримання позивачем ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не виконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягає поверненню.

Суддя: