Номер провадження: 22-ц/785/2059/16
Головуючий у першій інстанції Гнатюк В. О.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Калараш А.А., Заїкін А.П.

За участю секретаря - Томашевської Т.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 23.12.2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Фермерського господарства «БОН» в особі голови ф/г «БОН» ОСОБА_7, ОСОБА_5

-про застосування наслідків нікчемного провочину,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовними вимогами в котрих просив суд зобов'язати ВГ «БОМ» в особі голови ОСОБА_7 повернути йому земельну ділянку площею 3,7 га, кадастровий номер НОМЕР_1,яка розташована на території Бобрицької сільської ради , що належить йому на підставі державного акту серії НОМЕР_2 від 07 квітня 2004 року та не чинити йому перешкоди в її користуванні посилаючись на вимоги ст.1212,1213 ЦК України.

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області залучений в якості співвідповідача ОСОБА_5( а.с.20)

В грудні 2015 року посилаючись на вимоги ст.215 ч.2 та 216 ЦК України позивач просив суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину купівлі-продажу земельної ділянки площею 3,7 га, кадастровий номер НОМЕР_1, зобов'язавши ОСОБА_5 повернути йому зазначену земельну ділянку.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить вищезазначена земельна ділянка відповідно до державного акту ОД№088751 від 07 квітня 2004 року. В 2008 році він , за усною домовленістю з ОСОБА_5, уклали договір купівлі продажу спірної земельної ділянки та він отримав від нього 16 000 грн. передавши йому державний акт на земельну ділянку, підписавши якісь папери. Посилаючись на те, що земельна ділянка являється землями сільськогосподарського призначення та на її продаж накладено мораторій щодо її продажу, просив суд застосувати наслідки нікчемного правочину .

Рішенням Любашівського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2015 року позов ОСОБА_6 до фермерського господарства «БОН» в особі голови ф/г «БОН » ОСОБА_8,ОСОБА_5 про застосування наслідків нікчемного правочину задоволено частково. Поновлено ОСОБА_6 строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Зобов»язано ОСОБА_6 повернути ОСОБА_5 16000 ( шістнадцять тисяч ) гривень. Зобов»язано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_6 земельну ділянку площею 3,77 га , кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області,цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У позові до ОСОБА_8 та в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, в частині його задоволення, з ухваленням нового, про повну відмову в заявлених вимогах, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на сплив строку позовної давності, що позивач не надав доказів права власності на земельну ділянку, на відсутність доказів укладення правочину між сторонами та вихід за межі заявлених вимог.

В судове засідання позивач ОСОБА_6 та голова ф/г «БОН» ОСОБА_7 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, вислухавши пояснення сторін, що з'явились, перевіривши доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлені вимоги, районний суд виходив з того, що договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 3,77 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області,цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є нікчемним, не створює між сторонами юридичних наслідків, а тому в силу ст.216 ЦК України необхідно застосувати наслідки його нікчемності.

Проте з таки судженням районного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Матеріалами справи встановлено, що позивач являється власником земельної ділянки площею 3,77 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та державного акту серії НОМЕР_2 виданого 07.06.2004 року.( а.с.5,6).

Відповідно до довідки Держгеокадастр від 03.09.2015 року вбачається, що спірна земельна ділянка в оренді не перебуває.( а.с.7).

Відповідно до ст.215,216 ЦК України суди розглядають справи за позовами про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги у разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

За правилами ст.59 ч.1 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обґрунтування висновків суду припущеннями цивільним процесуальним законодавством не дозволяється.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_5 зазначив, що угоду купівлі-продажу з позивачем спірної земельної ділянки не укладав, земельна ділянка не перебуває в його користуванні, кошти дав йому в 2008 році для погашення боргу та не вимага' їх повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що сторони укладали в 2008 році договір купівлі-продажу та позивач в користування ОСОБА_5 передав спірну земельну ділянку. Не надано позивачем і доказів того, що він отримав від відповідача 16 000 грн. за її продаж .

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що районний суд помилково вважав, що сторонами в 2008 році був укладений договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, який є нікчемним та застосував його наслідки.

Не надано доказів щодо укладення договору і із Фермерським господарством «БОН» в особі голови ф/г «БОН» ОСОБА_7 та що воно використовує земельну ділянку.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем пропущений строк позовної давності не приймаються до уваги так як ОСОБА_6 являється власником земельної ділянки площею 3,77 га , кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області,цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та має право на захист своєї власності у спосіб визначеним законом.

Не приймається до уваги і посилання на те, що позивач не є власником спірної земельної ділянки так як ці обставини спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з вищезазначеного, судова колегія приходить до висновку, що районний суд помилково вважав, що сторони уклали нікчемний правочин за відсутності належних та допустимих доказів, що свідчить про порушення судом вимог ст.212-214 ЦПК України та не врахував норм матеріального та процесуального права які регулюють спірні правовідносини, а тому з підстав с.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в заявлених вимогах, що не позбавляє права позивача на захист своєї власності у спосіб визначений законом.

Керуючись ст.ст.218, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 23.12.2016 року скасувати.

В позовній заяві ОСОБА_6 до Фермерського господарства «БОН» в особі голови ф/г «БОН» ОСОБА_7, ОСОБА_5 про застосування наслідків нікчемного провочину відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.П.Заїкін

А.А.Калараш