УХВАЛА

іменем україни

14 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ХижнякАндрій Миколайовича, відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 7 травня 2013 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») було укладено кредитний договір про надання кредиту у розмірі 21 934,95 долари США та додаткового кредиту у розмірі 6 103,10 долари США для придбання легкового автомобіля.

На забезпечення виконання зобов'язань 14 травня 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу.

20 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на належний їй автомобіль марки «Volkswagen» модель «Caddy», 2013 року випуску.

Позивачка зазначала, що вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням вимог п. 2.3 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, так як вона вимогу від відповідача про усунення порушення кредитних зобов'язань не отримувала, тому відсутні документи на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед сгягувачем.

З урахуванням зазначеного позивачка просила визнати виконавчий напис, що вчинений 20 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М., таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка А.М. вчинений 20 червня 2015 року, про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Volkswagen» модель «Caddy», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Порше Мобіліті», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Визнаючи виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність доказів безспірності кредитної заборгованості, оскільки позивач не отримував вимогу банку про погашення заборгованості.

З такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 7 травня 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 178 572 грн 43 коп. - еквівалент суми кредиту 21 934,95 долари США, та додатковий кредит в сумі 49 685 грн 35 коп. - еквівалент в доларах США - 6 103,10 долари США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,9 % річних строком на 60 місяців.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 14 травня 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого позивачем передано в заставу належний їй транспортний засіб марки «Volkswagen» модель «Caddy», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Сторони договору застави погодили, що вартість предмета застави транспортного засобу марки «Volkswagen» модель «Caddy», 2013 року випуску, становить 210 085 грн 18 коп.

Відповідно до п. 4.1. договору застави заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 10 робочих днів з дня направлення заставодержателем відповідного повідомлення, звернути стягнення на предмет застави.

4 березня 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило ОСОБА_3 вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором.

18 червня 2015 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняк Л.М. із заявою про вчинення виконавчого напису.

20 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком Л.М. вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на транспортний засіб марки «Volkswagen» модель «Caddy», 2013 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 За рахунок коштів отриманих від реалізації транспортного засобу запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за невиплачену у період з 16 грудня 2014 року по 4 березня 2015 року заборгованість, станом на 4 березня 2015 року, у розмірі 274 670 грн 69 коп., що складається із: невиплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 15 345 грн 43 коп., штрафні санкції за вимоги щодо оплати - 2 869 грн 68 коп., штрафу за порушення терміну повернення кредиту - 35 714 грн 49 коп., суми кредиту - 220 741 грн 09 коп.,

Вчиненні виконавчих написів щодо стягнення заборгованості за рахунок предмета застави регламентується ст. 18, ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу», ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, (далі - Порядок), п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, (далі - Перелік).

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з п. п. 1.1, 1.2 глави 16 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Переліку, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Крім того, п. 2.1 глави 16 Порядку встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Вирішуючи спір, суд у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, на зазначені норми матеріального права уваги не звернув, не врахував, що позивач, звернувшись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, реалізував своє право на захист свого цивільного права, при цьому факт визнання заборгованості або наявності заперечення боржника щодо розміру або порядку стягнення заборгованості не впливає на визначення безспірності заборгованості за наявності переліку документів, які передбачені законодавством.

Ухвалюючи рішення, суди не врахували правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, згідно з якою безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Також судам слід врахувати, що лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості за кредитом ніж у повідомленні - письмовій вимозі, не свідчить про наявність спору, оскільки між датою надсилання вимоги і датою винесення виконавчого напису пройшов час за який нараховані суми передбачені умовами кредитного договору, про що позивачку було попереджено.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик