Справа № 466/4372/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«29» квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В. І.

при секретарі Семків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Державної архітектурно - будівельної інспекції України, Львівської міської ради, третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок,

у с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, Державної архітектурно - будівельної інспекції України, Львівської міської ради, третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_3, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, позначений літ. Б-1, в цілому, загальною площею 59,7кв.м., який складається з 2 кімнат житловою площею 35,8кв.м., кухні площею 7,4кв.м. та допоміжних приміщень - тамбуру площею 5,6кв.м., коридору площею 8,1кв.м., ванни площею 2,8кв.м.

В обґрунтування своїх вимог зазначав по те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2014 року за ним та ОСОБА_2 рахується по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,0661га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та передана для обслуговування житлового будинку, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі Державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Львівською міською радою народних депутатів 29.10.1998 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 3-4№506, кадастровий номер НОМЕР_2.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.12.2005 року ОСОБА_2 належить житловий будинок АДРЕСА_1

Крім будинку під літ. А-1, який збудований у 1962 року на земельній ділянці збудовано також житловий будинок літ. Б-1 у 1977 році і житлова прибудова до нього літ. Б^-1 у 1990 році.

Загальна площа житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 та позначений літ. Б-1, становить 59,7кв.м. та складається з 2 кімнат житловою площею 35,8кв.м., кухні площею 7,4кв.м. та допоміжних приміщень - тамбуру площею 5,6кв.м., коридору площею 8,1кв.м., ванни площею 2,8кв.м.

Він, ОСОБА_1, та ОСОБА_2 18.05.2015 року звернулися у Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області із заявою та декларацією про готовність об'єкта до експлуатації про прийняття в експлуатацію житлової прибудови літ. Б^-1 до житлового будинку літ. Б-1 на АДРЕСА_1, збудованої без дозволу на виконання будівельних робіт у 1990 році 2-ї категорії складності.

З департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області він, ОСОБА_1 отримав відповідь про те, що наразі КМУ проводить свої нормативно - правові акти у відповідність до Закону України «Про внесення зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» та забезпечує приведення органами виконавчої влади своїх нормативно - правових актів у відповідність із цим Законом. Таким чином, застосування правових норм, закріплених у зазначеному вище Законі України, можливе тільки після приведення відповідних нормативно - правових актів у відповідність до нього, оскільки сам Закон не передбачає умови, порядок та процедуру прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів.

Враховуючи те, що Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області відсторонився від обов'язку приймати в експлуатацію самочинно збудовані житлові будинки на землях приватної власності, чим спонукав його, ОСОБА_1 звернутися в суд за захистом своїх прав.

В судовому засіданні 20 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на доводи, які викладені в позовній заяві та просив його задовольнити.

В останнє судове засідання, яке було призначено на 29 квітня 2016 року о 11.00 год., позивач ОСОБА_1 не з'явився та подав до суду заяву, в якій просить суд завершувати розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні 20 січня 2016 року відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити.

В останнє судове засідання, яке було призначено на 29 квітня 2016 року о 11.00 год., відповідач ОСОБА_2 не з'явилася та подала до суду заяву, в якій визнає позовні вимоги, просить суд розглядати справу за її відсутності.

В останнє судове засідання, яке було призначено на 29 квітня 2016 року о 11.00 год., представник Львівської міської ради не з»явився з невідомих суду причин, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Однак в матеріалах справи містяться письмові заперечення представника Львівської міської ради на позовну заяву.

Представник Державної архітектурно - будівельної інспекції України в судове засідання жодного разу не з'явилися, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 в судовому засіданні 20 січня 2016 року пояснила, що є дружиною позивача ОСОБА_1 та просила задовольнити позовну заяву.

В останнє судове засідання, яке було призначено на 29 квітня 2016 року о 11.00 год., третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 не з»явилася та подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності.

У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання 29 квітня 2016 року всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, третю особу без самостійних вимог ОСОБА_3, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Спірні правовідносини регулюються положеннями ст. 376 ЦК України, відповідно до якої житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як вбачається із матеріалів справи позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2 частка земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.12.2005 року, ОСОБА_2 є спадкоємцем житлового будинку АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 661кв.м., складається в цілому з двох кімнат житловою площею 30,3кв.м. та кухні (а.с. 5).

В судовому засіданні встановлено, що на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, позивачем у 1977 році було збудовано за власні кошти житловий будинок, на який станом на 01.04.2015 року позивачу було видано технічний паспорт.

У довідці №2/4071 від 01.04.2015 року, яка видана ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» значиться, що житловий будинок літ. Б-1 по АДРЕСА_1 побудований у 1977 році, а житлова прибудова літ. «Б^-1» за вищевказаною адресою побудована у 1990 році та станом на 29.12.2012 року вищевказаний будинок не зареєстрований і свідоцтво про право власності не видавалося.

Згідно висновку експертизи з технічного обстеження №3540.15.46.10.04.41.20./4091 від 07.10.2015 року встановлено, що конструкція житлового будинку літ. АДРЕСА_1 в 2-му задовільному стані і може в подальшому надійно і безпечно експлуатуватися.

Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 виготовленого 01 квітня 2015 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», загальна площа будинку становить 59,7кв.м., з яких - дві кімнати житловою площею - 35,8кв.м., коридор - 8,1кв.м., ванна - 2,8кв.м., кухня - 7,4кв.м. та тамбур - 5,6кв.м.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Судом також встановлено, що будівництво позивачем ОСОБА_1 житлового будинку на земельній ділянці, що знаходиться за АДРЕСА_1 прав та інтересів інших осіб не порушує.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним та його слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 197, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 325, 376, 392 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та позначений літ. Б -1, в цілому, загальною площею 59,7кв.м., який складається з двох житлових кімнат житловою площею 35,8кв.м., коридору площею 8,1кв.м., ванни площею 2,8кв.м., кухні площею 7,4кв.м. та тамбуру площею 5,6кв.м.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя В. І. Кавацюк