АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1531/2016 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідача Лєвєнтова О.В., Болтіка А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ЛєвєнтоваОлександра Володимировича, який на підставі довіреності діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп», на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ТОВ «Факторингова компанія «Прайм кепітал Груп», ТОВ «Фінанс Траст Груп», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. про визнання договору іпотеки від 15.05.2008 недійсним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року позов ОСОБА_8 задоволено частково: визнано недійсним договір іпотеки від 15.05.2008, укладений між ОСОБА_8 та Акціонерним банком «Таврика», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. за реєстровим №1495.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.05.2008 між ОСОБА_8 та АТ «Таврика» як управителем Фонду фінансування будівництва виду «А» об'єкта ТОВ «Інтер ВВ» було укладено договір про участь у Фонді фінансування будівництва №192/к нежитлового приміщення - офісу №4 по АДРЕСА_1. Того ж дня між ОСОБА_8 та банком було укладено кредитний договір №798-Ф про надання кредиту на суму 405000 дол. США для фінансування об'єкта інвестування нежитлового приміщення строком до 14 травня 2018 року. 15 травня 2008 року з метою забезпечення виконання кредитного договору між сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до якого банку було передано в іпотеку майнові права на нерухомість - нежиле приміщення за вказаною адресою.

26.05.2014 між ПАТ «Банк «Таврика» та ТОВ «Факторингова компанія «Прайм кепітал Груп» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №798-Ф від 15.05.2008 з усіма додатковими угодами до нього, а 22.07.2014 - договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 15.05.2008.

27.03.2014 на підставі договору про відступлення права вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Прайм кепітал Груп» уступило право вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договорами товариству ТОВ «Фінанс Траст Груп».

Виходячи з того, що на момент укладення договору іпотеки від 15.05.2008 майнові права на окремі приміщення у жилому будинку не могли бути предметом іпотеки, майнові права на об'єкт незавершеного будівництва були віднесені до предмета іпотеки Законом України від 25.12.2008 №800-УІ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до Закону України «Про іпотеку», - суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині визнання недійсним договору іпотеки від 15.05.2008. В іншій частині позовних вимог про зобов'язання нотаріуса вчинити певні дії суд вважав їх такими, що не підлягають задоволенню як таких, що пред'явлені до третьої особи.

В апеляційній скарзі Лєвєнтов О.В. як представник за довіреністю ТОВ «Фінанс Траст Груп» просить скасувати заочне рішення Шевченківського райсуду м. Києва від 1 липня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_8 відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, зокрема, аналізуючи історію та хронологію використання в законодавстві України термінів «майнові права», «об'єкт незавершеного будівництва», «іпотека майнових прав», вважає висновок суду таким, що не грунтується на нормах закону.

У судовому засіданні апеляційного суду представники ТОВ «Фінанс Траст Груп» просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представники позивача просили відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є недійсність договору іпотеки майнових прав на нежиле приміщення як об'єкт незавершеного будівництва, укладеного між позивачем і банком в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Судом правильно встановлені обставини, які мають значення для вирішення спору, на які посилались сторони в обгрунтування своїх вимог і заперечень за позовом і які доводами апеляційної скарги не заперечуються і не спростовуються.

Так, встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань позивача за укладеним з ПАТ «КБ «Таврика» кредитним договором сторонами 15.05.2008 укладено договір іпотеки, яким ОСОБА_8 передав в іпотеку банку майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежиле приміщення - офіс №4 за адресою АДРЕСА_1, секція 2 поверх 2 загальною площею інвестування 184,05мІ, що буде належати іпотекодавцю після введення об'єкта будівництва в експлуатацію та державної реєстрації права власності; майнові права належать іпотекодавцю на підставі договору №192/к про участь у Фонді фінансування будівництва від 15.05.2008 (ас24-25).

Отже, предметом іпотеки за оспорюваним договором є майнові права на незавершений будівництвом об'єкт нерухомості.

За змістом частин 1,3 ст.575 ЦК України іпотека - це застава нерухомого майна; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав установлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.576 ЦК України предметом застави можуть бути, зокрема, майнові права, які можуть бути відчужені і на які може бути звернуто стягнення. Заставодавцем відповідно до ч.2 ст.583 ЦК України може бути, зокрема, особа, якій належить майнове право.

Застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється ст.ст.1,5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору іпотеки). Поняття «іпотека майнових прав» і положення з урегулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у цьому законі відсутні. У чинній на момент укладення оспорюваного договору редакції ст.5 Закону не визначала майнові права як предмет іпотеки.

Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки Законом України від 25.12.2008 №800-УІ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до Закону України «Про іпотеку». Тобто, на момент укладення оспорюваного договору іпотеки чинне законодавство не передбачало, що предметом іпотеки можуть бути майнові права на об'єкт незавершеного будівництва.

Майнові права на нерухомість, що є об'єктом незавершеного будівництва, не є речовими правами на майно і не є правом власності, це обмежене речове право, яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому.

З огляду на викладене правильним є висновок суду першої інстанції про те, що майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме нежиле приміщення - офіс №4 за адресою АДРЕСА_1, - відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції не могли бути предметом іпотеки, а тому укладений ними договір іпотеки є недійсним в силу ст.ст.203,215 ЦК України як такий, що укладений в порушення вимог ч.2 ст.583 ЦК України та ст.5 Закону України «Про іпотеку» (постанова Верховного Суду України від 30.01.2013 у справі №6-168цс12, від 17.04.2013 у справі №6-8цс13).

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують і на їх правильність не впливають, зводяться до тлумачення норм матеріального права через призму інтересів відповідачів як обраний ними спосіб захисту цивільних прав. Передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Лєвєнтова Олександра Володимировича, який на підставі довіреності діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп», відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М.Стрижеус

О.І. Шкоріна