Яготинський районний суд Київської області
ун. № 382/2256/15-ц
пр. № 8/382/1/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Бурзель Ю.В.,

за участю секретаря - Нікішина П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 квітня 2013 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою.

Зазначала, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 22 квітня 2013 року позов прокурора Яготинського району в інтересах держави в особі Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області до ОСОБА_1, треті особи: Управління земельних ресурсів в Яготинському районі Київської області, Київська обласна філія державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", Головне управління Держкомзему в Київській області, реєстраційна служба Яготинського районного управління юстиції Київської області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, його реєстрації та визнання права власності задоволено.

Однак після ухвалення вказаного судового рішення з листа голови Супоївської сільської ради їй стало відомо про те, що земельна ділянка, площею 2,0 га, яка їй виділялась, на підставі рішення Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області у приватну власність для ведення сільськогосподарського призначення, належить до сільськогосподарських угідь - рілля.

Посилаючись на те, що наведена обставина є істотною для вирішення справи і що така обставина не була і не могла бути відома їй на час розгляду справи, просила скасувати рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 квітня 2013 року за нововиявленими обставинами.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Крім того, пояснили, що до листа голови Супоївської сільської ради від 29 вересня 2015 року було додано копію генерального плану с. Озерне, з якого вбачається, що передана їй у власність земельна ділянка відносилась до «пашні», тобто ріллі, а отже передана у приватну власність правомірно.

Прокурор Яготинського району в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що під час розгляду справи по суті досліджувались всі факти, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, такі факти отримали належну правову оцінку, а доводи представника ОСОБА_1 про те, що «пашня» є ріллею, ґрунтуються на припущеннях і не є нововиявленою обставиною у розумінні ст. 361 ЦПК України. Крім того, із самого рішення Супоївської сільської ради від 05 грудня 2006 року (т. 1 а.с. 31) вбачається, що ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для передачі у власність для ведення ОСГ за рахунок земель загального користування.

Представники Київської обласної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", Головного управління Держкомзему в Київській області у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили.

Представник Управління Держземагенства в Яготинському районі, правонаступником якого є Управління Держгеокадастру, у судовому засіданні пояснив, що земельна ділянка, яка була передана ОСОБА_1 у приватну власність, знаходиться на вигоні, на якому завжди в селах випасали худобу, а тому «пашня» від слова «пастись». Крім того, при передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам генеральний план села приймається до уваги, однак основним документом є проект формування території і встановлення меж. Технічна документація була виготовлена ОСОБА_1, оскільки Управлінням Держземагенства на той час була видана неправильна довідка про віднесення землі до земель сільськогосподарського призначення, хоча в дійсності земля, передана у власність ОСОБА_1 відносились до земель загального користування. З листа від 18 січня 2016 року не вбачається, що до генплану села не вносилась зміни, вбачається лише, що в Яготинській РДА відсутня інформація про внесення змін. Також є рішення Супоївської сільської ради від 25 березня 1993 року з якого вбачається, що за всіма громадянами закріплено землі загального користування, з яких, зокрема, і пасовища.

Представник реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області в судове засідання не з′явився, однак подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Установлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 22 квітня 2013 року (т. 2 а.с. 191) позов прокурора Яготинського району в інтересах держави в особі Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області до ОСОБА_1, треті особи: Управління земельних ресурсів в Яготинському районі Київської області, Київська обласна філія державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", Головне управління Держкомзему в Київській області, реєстраційна служба Яготинського районного управління юстиції Київської області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, його реєстрації та визнання права власності задоволено: визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №784678 по вул. Озернянській, 13а, в с. Озерне Яготинського району Київської області, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:008:0005, виданий 15 грудня 2009 року ОСОБА_1; скасовано реєстрацію Реєстраційною службою Яготинського РУЮ Київської області державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №784678 по вул. Озернянській, 13а, в с. Озерне Яготинського району Київської області, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:008:0005, виданий 15 грудня 2009 року ОСОБА_1; визнано право власності на земельну ділянку по вул. Озернянській, 13а, в с. Озерне Яготинського району Київської області, площею 2,0 га за державою в особі Супоївської сільської ради Яготинського району.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 09 липня 2013 року (т. 2 а.с. 239-240) рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 квітня 2013 року в частині визнання права власності на земельну ділянку за державою в особі Супоївської сільської ради скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2013 року (т. 2 а.с. 264) рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 квітня 2013 року, яке частково скасовано рішенням апеляційного суду Київської області від 09 липня 2013 року, залишено без змін.

26 жовтня 2015 року (т. 2 а.с. 274) ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 квітня 2013 року за нововиявленими обставинами.

Як на нововиявлену обставину ОСОБА_1 посилається на те, що з листа голови Супоївської сільської ради від 29 вересня 2015 року «Про надання копії генерального плану с. Озерне» їй стало відомо, що земельна ділянка площею 2,0 га, яка виділялась їй на підставі рішення Супоївської сільської ради в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, розташована на землях сільськогосподарського призначення.

У самому генеральному плані земельна ділянка значиться під назвою «пашня». Такий генеральний план судом не досліджувався.

За змістом ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв′язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом п.п. 3, 5, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (ст. 179 ЦПК).

За змістом п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами" судове рішення не може переглядатись у звязку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені ч. 2 ст. 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені ч. 2 ст. 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Під час вирішення справи по суті судом досліджувалось питання належності земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_1, до земель загального користування. Зокрема, судом досліджувались: довідка Управління земельних ресурсів у Яготинському районі про правовий статус земельної ділянки від 10 листопада 2011 року (т. 1 а.с. 11), згідно якої передана у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земельна ділянка площею 2,0 га до передачі у власність обліковувалась згідно державної статистичної звітності (форма 6-зем) в рядку 12.4 (шифр рядка 97) землі загального користування пасовища; лист управління земельних ресурсів у Яготинському районі Київської області від 31 серпня 2011 року (т. 1 а.с. 16) , згідно якого спірна земельна ділянка, до її передачі у власність ОСОБА_1 проектом формування території і встановлення меж Супоївської сільської ради народних депутатів та її сільських населених пунктів Супоївки, Озерного, Дзюбівки, Черкасівки Яготинського району Київської області, який схвалений Супоївською сільською радою народних депутатів Київської області від 21 травня 1997 року віднесено до земель загального користування; рішення Супоївської сільської ради від 05 грудня 2006 року (т. 1 а.с. 31), з якого вбачається, що ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства по вул. Озернянська в межах населеного пункту в адміністративних межах Супоївської сільської ради за рахунок земель загального користування; матеріали проекту формування території і встановлення меж Супоївської сільської ради народних депутатів та її сільських населених пунктів Супоївки, Озерного, Дзюбівки, Черкасівки Яготинського району Київської області (т. 1 а.с. 102), при виконанні якого були взяті за основу матеріали інвентаризації, проведеної згідно постанови ВРУ від 18 грудня 1990 року «Про земельну реформу».

Оцінивши наведені ОСОБА_1 факти, на які ОСОБА_1 посилається як на нововиявлені обставини, у сукупності з доказами, наявними у матеріалах справи, а також доводами представника Управління Держгеокадастру про те, що земельна ділянка, яка була передана ОСОБА_1 у приватну власність, знаходиться на вигоні, на якому завжди в селах випасали худобу, а тому «пашня» від слова «пастись»; крім того, при передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам генеральний план приймається до уваги, однак основним документом є проект формування території і встановлення меж; технічна документація була виготовлена ОСОБА_1, оскільки Управлінням Держземагенства на той час була видана неправильна довідка про віднесення землі до земель сільськогосподарського призначення, хоча в дійсності земля, передана у власність ОСОБА_1 відносилась до земель загального користування, і доводами прокурора про те, що під час розгляду справи по суті досліджувались всі факти, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, і що такі факти отримали належну правову оцінку, що посилання представника ОСОБА_1 і ОСОБА_1 не є нововиявленою обставиною у розумінні ст. 361 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що наведені ОСОБА_1 факти не спростовують факти, покладені в основу рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 квітня 2013 року, та не могли вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, а тому суд не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Яготинського районного суду від 22 квітня 2013 року у звязку з нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. 365 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 квітня 2013 року залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Яготинський районний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_2