У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_5 визнаний батьком її доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2013 року. Зазначає, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, а також не надає матеріальної допомоги їй, як матері дитини, хоча є працездатним. За таких обставин, просила задовольнити позов.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по 800 грн щомісячно, починаючи з 27 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_4 аліменти у розмірі 300 грн, починаючи з 27 січня 2014 року по 18 червня 2014 року включно. Допущено негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 10 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. Рішення в частині виду та розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини змінено та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року рішення апеляційного суду Чернівецької області від 10 червня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 18 лютого 2016 року рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2015 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_4 у розмірі 300 гривень, починаючи з 27 січня 2014 року по 18 червня 2014 року, скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4 у цій частині відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов частково.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанцій, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, згідно з якою висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням положень ст. ст. 84, 91, 184 СК України, дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову. Інформація щодо сплати податків відповідачем відсутня, тому суди дійшли правильного висновку про те, що у справінаявні передбачені ч. 1 ст.184 СК України обставини для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 лютого 2015 року в нескасованій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта