Справа № 401/169/16-ц;
Провадження № 4-с/401/13/16
У Х В А Л А

17.11.2016 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя - Андріянов О.В.

За участю: секретаря - Суботніцької О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про винесення додаткового судового рішення за ініціативою суду, у справі за скаргою Управління економіки, ресурсів та розвитку міста виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області на дії державного виконавця під час виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник, боржник у виконавчому провадженні, звернувся до суду із скаргами на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області щодо визнання неправомірними та скасування постанов головного державного виконавця про накладення штрафів.

Також скаржник просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та скасувати постанову про його стягнення.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.11.2016 р. скаргу Управління економіки, ресурсів та розвитку міста виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області на дії державного виконавця під час виконання рішення суду, було задоволено.

Були визнані неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградської області щодо накладення на Управління економіки, ресурсів та розвитку міста виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області штрафів за невиконання судового рішення, що зобовязує вчинити боржника певні дії, без поважних причин. Постанови головного державного виконавця від 04.08.2016 р. та 15.08.2016 р. про накладення на Управління економіки, ресурсів та розвитку міста виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області штрафів сумі 680,0 грн. та 1360,0 грн. відповідно, у виконавчому провадженні № 51795830, були скасовані.

Сторони у судове засідання не зявилися, що не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.

Під час розгляду справи по суті було встановлено, що скаржник також звертався до суду із вимогами про визнання неправомірними дій головного державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та скасування постанови про його стягнення. Проте, суд щодо вказаних вимог не ухвалив судового рішення.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в попередній редакції) було передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1, ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в попередній редакції) передбачалося, що у разі невиконання боржником рішення у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеної в постанові у справі № 6-785цс15 від 06.07.2015 р. сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Державним виконавцем доказів щодо вчинення заходів по примусовому виконанню судових рішень, визначених ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» (в попередній редакції) надано не було.

Згідно ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Як слідує із наданої представником боржника копії інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна від 17.08.20016 р., все нерухоме майно Світловодської міської ради, яка є власником майна, що підлягає відчуженню згідно рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.03.2016 р. у справі № 401/169/16-ц, 26.05.2016 р., за постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 50550986, був накладений арешт, що виключає можливість боржника в цьому виконавчому провадженні № 51795830, як орган приватизації, укласти нотаріально посвідчений договір щодо обєкта відчуження і це є поважною причиною.

Під час розгляду скарг було встановлено відсутність вини боржника щодо невиконання судового рішення добровільно, по незалежним від боржника причинам, а саме те, що боржник не є власником майна, щодо якого необхідно було укласти угоду про його відчуження та на це майно, що належить іншій особі, до відкриття цього виконавчого провадження, був накладений арешт органами ДВС за іншим виконавчим провадженням, що виключає можливість його відчуження та добровільного виконання судового рішення боржником, або примусово, державним виконавцем. Державним виконавцем, виходячи із наданих ним заперечень та копій матеріалів виконавчого провадження, не були здійснені заходи щодо примусового виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 209 ЦПК України судові рішення викладаються у двох формах: ухвали та рішення. Під час прийняття судового рішення по вказаній справі судом не були вирішені у повному обсязі заявлені скаржником вимоги, щодо яких надавалися пояснення та докази у судовому засіданні, а тому є необхідність у винесенні додаткового рішення у формі ухвали, за ініціативою суду, згідно п. 1, ч. 1, ст. 220 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.: 209, 220, 292-294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Постановити додаткову ухвалу по справі:

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградської області щодо стягнення виконавчого збору з Управління економіки, ресурсів та розвитку міста виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області.

Постанову головного державного виконавця від 03.08.2016 р. у виконавчому провадженні № 51795830 про стягнення з Управління економіки, ресурсів та розвитку міста виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області виконавчого збору в сумі 2040,0 грн. скасувати.

Про виконання цієї ухвали відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградської області повідомити Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області та Управління економіки, ресурсів та розвитку міста виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області в місячний строк.

На додаткову ухвалу протягом 05 днів може бути подана апеляційна скарга.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1