Номер провадження: 22-ц/785/2450/16
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н.Д
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Кравця Ю.І., Фальчука В.П.

при секретарі: Книгиницькому О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Арцизького міжрайонного штрафмайданчику № 9, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, за участю третіх осіб: державного виконавця державної виконавчої служби Татарбунарського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, ОСОБА_5, Одеської філії дочірнього підприємства МВС України „Інфор-ресурси" про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Арцизького районного суду Одеської області з позовом до Арцизького міжрайонного штрафмайданчику № 9, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, за участю третіх осіб: державного виконавця державної виконавчої служби Татарбунарського управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 про стягнення безпідставно отриманих коштів. Мотивуючи вимоги тим, що державною виконавчою службою Татарбунарського управління юстиції в Одеській області був накладений арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та яким позивач володіє на підставі усної угоди з останнім, та в подальшому зазначений автомобіль був вилучений у позивача та розміщений на Арцизькому міжрайонному штрафмайданчику № 9. В подальшому державною виконавчою службою Татарбунарського управління юстиції в Одеській області було знято арешт на зазначений автомобіль та повернуто позивачу. При розміщенні на штрафмайданчик та при поверненні позивачу зазначеного автомобіля позивачем були сплачені грошові кошти, які, як вважає позивач були сплачені безпідставно, тому звернувся до суду з зазначеним позовом.

На підставі викладеного просив стягнути на свою користь з Арцизького міжрайонного штрафмайданчику № 9 грошову суму у розмірі 887, 50 грн. та 720,00 грн. з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

17.06.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Арцизького районного суду Одеської області із заявою про те, що він не має ніяких претензій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

В судовому засіданні 02.12.2015 року, Арцизьким районним судом Одеської області залучено до участі у справі у якості третіх осіб ОСОБА_5 та Одеську філію дочірнє підприємство МВС України „Інфор-ресурси".

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Арцизького районного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3)невідповідність висновків суду обставинам справи;

4)порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем по справі та позов пред"явлено ним до неналежного відповідача.

Судом першої інстанції встановлено, що:

- згідно акту опису й арешту майна від 21.10.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 при примусовому виконанні вимоги № Ф-533У, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області 22.04.2013р. було описано та накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 6-7). Як вбачається з листа Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Арцизького, Саратського, Тарутинського та Татарбунарського районів підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Одеській області № 1028 від 04.11.2014р., свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20.11.2003р. автомобіль марки «ВАЗ-21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований на ОСОБА_5 (а.с. 8, 10). ОСОБА_5 довіреністю від 06.06.2007р. уповноважив позивача користуватися, розпоряджатися автомобілем марки «ВАЗ-21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 строком на сім років (а.с. 104).

- постановою від 06.11.2014р. державного виконавця відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 припинено розшук та звільнено автомобіль марки «ВАЗ-21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з-під арешту (а.с. 9).

- згідно квитанцій № 117, № 118 від 21.10.2014р. позивачем ОСОБА_2 на рахунок Одеської філії дочірнього підприємства Міністерства Внутрішніх Справ України перераховано 864,00 грн. та 23,50 грн. за зберігання вищезазначеного транспортного засобу та надання комп'ютерних послуг, що також підтверджується листом № 2-0163 від 30.10.2015р. (а.с. 11, 95);

- згідно квитанції № 6500 від 13.12.2014р. позивачем ОСОБА_2 на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 перераховано 720,00 грн. за транспортування вищезазначеного автомобіля (а.с. 12). Згідно заяви-розписки ОСОБА_2 від 17.06.2015р. претензій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 не має (а.с. 91), що також підтверджено позивачем в судовому засіданні та згідно пояснень позивача відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_3 повернув кошти, сплачені позивачем за транспортування автомобіля.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що термін дії довіреності, згідно якої ОСОБА_5 надав ОСОБА_2 право користуватися та розпоряджатися автомобілем марки „ВАЗ-21063", д.н. НОМЕР_1, сплив ще 06 червня 2014 року, тому ОСОБА_2 ніякого відношення до даного автомобіля не має та не є належним позивачем.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, з наступних підстав:

Предметом спору є не автомобіль, а повернення грошових коштів, які, згідно квитанцій № 117, № 118 від 21.10.2014р. позивач ОСОБА_2 перерахував на рахунок Одеської філії дочірнього підприємства Міністерства Внутрішніх Справ України за зберігання вищезазначеного транспортного засобу та надання комп'ютерних послуг, що також підтверджується листом № 2-0163 від 30.10.2015р. (а.с. 11, 95).

Тому ОСОБА_2 є належним позивачем по справі.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 пред"явлено позов до Арцизького міжрайонного штрафмайданчику № 9, який є неналежним відповідачем по справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово звертався з клопотаннями до суду про заміну неналежного відповідача на належного, але не міг встановити кого саме необхідно залучити в якості належного відповідача.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Враховуючи, що апеляційний суд позбавлений права на стадії апеляційного розгляду залучати сторін до участі у справі, ОСОБА_2 роз"яснюється, що він має право звернутися з новим позовом до районного суду, залучивши у якості відповідача особу винну у неправомірному вилученні у нього транспортного засобу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року змінити, виключивши з мотивувальної частини висновок суду про те, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем по справі.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Ю.І. Кравець

В.П. Фальчук