Справа № 369/6371/16-ц
Провадження № 2/369/2979/16
РІШЕННЯ

Іменем України

02.11.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Завойській В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району Київської області про стягнення грошових коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району Київської області про стягнення грошових коштів за договором позики, посилаючись на те, що 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 взяв у нього в борг 3 000 грн., які зобов»язався повернути в строк до 01 січня 2008 року, і в разі неповернення боргу в строк зобов»язався сплатити неустойку в розмірі 25% від суми щоденно. ОСОБА_3 борг не повернув.

У травні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу. Суд позов ОСОБА_1 задовольнив і було вирішено стягнути з ОСОБА_3 на його користь 33 000 грн. боргу. Було відкрито виконавче провадження № 16713897.

Однак, у 2010 році ОСОБА_3 помер, і борг не було стягнуто. Одразу, як він дізнався, що його боржник ОСОБА_3 помер, він звернувся з претензією кредитора до нотаріуса. На момент звернення спадкова справа не була відкрита, але після звернення нотаріус відкрив спадкову справу за заявою кредитора. Після пред»явлення претензії кредитора нотаріусу кредитор зобов»язаний довести, що заборгованість дійсно існує. Але він цей факт довів ще до смерті боржника, бо є рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2008 року.

На травень місяць 2016 року жодним із спадкоємців (якщо такі дійсно існують) спадщина не була прийнята.

08 липня 2016 року ним був отриманий лист від Києво-Святошинської державної нотаріальної контори за вх. № 19230 з копією спадкової справи № 326/2010 до майна померлого 14 січня 2010 року ОСОБА_3, з якого вбачається, що на дату відповіді спадкоємці до нотаріуса не зверталися і не має інформації відносно визнання спадщини відумерлою. Спадщина відкрилась у січні 2010 року після смерті ОСОБА_3, тобто вже у січні 2011 року сплив один рік, необхідний для подальшого обернення майна на користь територіальної громади.

Станом на 2016 рік інформації щодо спадкоємців немає, даних в спадковій справі відносно визнання спадщини відумерлою також немає.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 1220, 1221, 1231, 1277, 1281, 1283 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_2 міської ради на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 33 000 грн..

В послідуючому представник позивача ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій з посиланням на вимоги ст. ст. 549, 611, 624. 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 573 767 грн., що складається з: 33000 грн.-основного боргу, 35636 грн.-сума позики з урахуванням індексу інфляції, 54600 грн.-проценти за позикою, 8031 грн.-3% річних, 442500 грн.-сума неустойки.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району Київської області позов не визнав і заперечував проти його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наявних матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 33 000 грн. боргу. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави мито в розмірі 330 грн..

Згідно Актового запису про смерть № 37 від 19 січня 2010 року ОСОБА_3 помер 14 січня 2010 року. 17 червня 2010 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до державної нотаріальної контори Києво-Святошинського району, в якій повідомив, що він є кредитором померлого ОСОБА_3 і пред»являє свої вимоги до його спадкоємців. В постанові про стягнення з боржника виконавчого збору від 13 січня 2010 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції встановлено, що боржником ОСОБА_3 у добровільний термін постанову про відкриття виконавчого провадження не виконано, і постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 3300 грн.. 28 грудня 2013 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 було надано відповідь ОСОБА_1, що особи із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини після померлого 14 січня 2010 року ОСОБА_3 до нотаріальної контори не зверталися. Інформацією щодо осіб, які прийняли спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (частина 3 статті 1268 ЦК України), Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області не володіє. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 326 за 2010 рік до майна померлого 14 січня 2010 року ОСОБА_3, наданої Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно вимог ст. 608 ЦК України зобов»язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов»язаним з його особою і у зв»язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно вимог ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов»язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред»явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред»явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред»явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов»язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов»язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредиторами інше не встановлено.

Згідно вимог ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов»язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

З огляду на викладене, слід зазначити, що заява відповідного органу місцевого самоврядування про визнання спадщини відумерлою подається до суду за місцем її відкриття після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Без подання такої заяви неможливе судове визнання спадщини відумерлою, оскільки закон не визначає інших суб»єктів таких заяв. Тільки за рішенням суду спадщина може бути визнана відумерлою і лише за рішенням суду може перейти у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стає власником відумерлого майна, зобов»язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, оскільки до спадкоємців майна переходять не тільки права, а й обов»язки спадкодавця, але у межах вартості майна, одержаного у спадщину, і лише ті вимоги, які заявлені відповідно до ст. 1231 ЦК України.

В судовому засіданні судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 міська рада Києво-Святошинського району Київської області не зверталась до суду із заявою про визнання спадщини після смерті ОСОБА_3 відумерлою. В справі відсутні докази, що спадщина після смерті ОСОБА_3 визнавалась за заявою ОСОБА_2 міської ради судом відумерлою. За таких обставин у відповідача ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району Київської області на даний час відсутні обов»язки перед позивачем ОСОБА_1 щодо стягнення вказаних у позовній заяві грошових коштів за договором позики після смерті ОСОБА_3.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 і представник позивача ОСОБА_1 не надали суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги про стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача.

Судом на підставі тих доказів, які надав позивач ОСОБА_1 і представник позивача в обгрунтування заявлених вимог, та які витребувані судом за клопотанням представника позивача, не встановлено порушення прав позивача ОСОБА_1 у звязку із зверненням до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району Київської області.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 608, 625, 1046, 1047, 1049, 1050, 1216, 1277, 1281, 1282, 1283 ЦК України, ст. ст. 3, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району Київської області про стягнення грошових коштів за договором позики відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.