У Х В А Л А Провадження № 4-с/331/11/2016

ЄУН 331/6727/14-ц

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2016 року ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. Запоріжжя

У складі: судді - ФЕДЧЕНКО І М.

при секретарі ОРМАНДЖИ Ю.Ю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ПрАТ ТМО « Запоріжжя» на дії Державного виконавця Жовтневого відділу ДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 про скасування постанови про арешт коштів від 08.02.2016 року та постанови про арешт рухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

ПрАТ ТМО « Запоріжжя» звернувся в суд зі скаргою на дії Державного виконавця Жовтневого відділу ДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 про скасування постанови про арешт коштів від 08.02.2016 року та постанови про арешт рухомого майна.

В скарзі зазначено, що 17 грудня 2015 року Апеляційним судом Запорізької області винесено рішення про стягнення з ПрАТ ТМО « Запоріжжя» на користь ОСОБА_2 компенсації за невикористану відпустку у розмірі 72699,77 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 50000 грн. Вище зазначена сума середнього заробітку підлягає стягненню на користь позивача за вирахуванням суми прибуткового податку та інших обовязкових платежів.

29.01.2016 року на адресу ПрАТ ТМО « Запоріжжя» надійшла постанова держаного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 від 12.01.2016 року № ВП 49767184 про стягнення з ПрАТ ТМО « Запоріжжя» на користь ОСОБА_2 компенсації за невикористану відпустку у розмірі 72699,77 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 50000 грн., згідно виконавчого листа № 2/331/199/15, виданого 29.12.2015 року Жовтневим районним судом. Цією ж постановою встановлений строк на добровільне виконання вищевказаного документа, а саме до 19.01.2016 року. 01 лютого 2016 року на адресу ПрАТ ТМО « Запоріжжя» надійшла постанова держаного виконавця від 01.02.2016 року про відкладення провадження виконавчих дій до 05.02.2016 р.

26 січня 2016 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ розглянуто касаційну скаргу ПрАТ ТМО « Запоріжжя» на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та ухвалено відкрити касаційне провадження, клопотання про зупинення виконавчого провадження задовольнити та зупинити виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року до закінчення касаційного провадження.

ПрАТ ТМО « Запоріжжя» на адресу Жовтневого відділу ДВС ЗМУ було направлено копію вищевказаної ухвали із заявою про зупинення виконавчих дій.

16 лютого 2016 року ПрАТ ТМО « Запоріжжя», ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, дізналось про винесення державним виконавцем Хохловим К.К. постанови про арешт рахунків боржника від 08.02.2016 року та про арешт рухомого майна ПрАТ ТМО « Запоріжжя».

Вважають , що дії державного виконавця, щодо винесення постанов про арешт коштів боржника , та арешт рухомого майна такими, що порушують права боржника та діюче законодавство. Зазначають, що постановою про арешт коштів боржника від 08.02.2016 року накладено й на рахунок, який призначено для виплати заробітної плати, соціальних виплат, що як наслідок , призводить до неможливості виплати ПрАТ ТМО « Запоріжжя» відповідних виплат особам, які мають на це право.

Просить суд визнати дії державного виконавця Жовтневого відділу ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 щодо винесення постанови про арешт коштів боржника та постанови про арешт рухомого майна від 08.02.2016 року незаконними . Зобовязати державного виконавця Жовтневого відділу ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 скасувати постанову про арешт коштів ПрАТ ТМО « Запоріжжя» від 08.02.2016 року та скасувати постанову про арешт рухомого майна ПрАТ ТМО « Запоріжжя» від 08.02.2016 року.

В судовому засіданні представники ПрАТ ТМО « Запоріжжя» підтримали скаргу в повному обсязі.

Державний виконавець Жовтневого відділу ДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 проти задоволення скарги заперечував, суду надані заперечення.

ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечує.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи , вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено , що на виконанні у Жовтневому ВДВС ЗМУЮ перебуває виконавче провадження № 49767184/6 з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/199/15 від 29.12.2015 р., виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ПрАТ "Територіальне міжгалузеве об'єднання "Запоріжжя» на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 72699,77 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 50000,00 грн. Визначена сума середнього заробітку підлягає стягненню на користь позивача за вирахуванням суми прибуткового податку та інших обов'язкових платежів..

12.01.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено боржнику строк для самостійного виконання до 19.01.2015 р. Копії відповідної постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» «Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом».

01.02.2016 р. на адресу Жовтневого ВДВС ЗМУЮ надійшла заява боржника про відкладення провадження виконавчих дій, в якій він посилаючись на несвоєчасне отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується довідкою поштового відділення ДП «Укрпошта» не мав змоги виконати рішення суду в строк для самостійного виконання.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що «За наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам».

01.02.2016 р. державним виконавцем в порядку ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій у зв'язку з несвоєчасним отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження в строк до 05.02.2016 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що «У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом».

Статтею 27 ч.1 Закону України «По виконавче провадження» передбачено, що «У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення»

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що «Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб».

Таким чином після перевірки державним виконавцем стану виконання рішення суду боржником, державним виконавцем було прийнято рішення, що у зв'язку з невиконанням рішення суду боржником в строк для самостійного виконання державним виконавцем було розпочато примусове виконання рішення суду із вжиттям заходів примусового стягнення, а саме накладення арешту на кошти та майно боржника.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», що «Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації».

Так ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що «Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення».

Згідно абз. 5 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що «Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна».

Таким чином , суд вважає, що посилання скаржника на необґрунтованість одночасного накладення державним виконавцем накладення арешту на кошти та майно боржника є безпідставною, оскільки арешт на кошти боржника накладено відповідно до черговості звернення стягнення на майно, а арешт на рухоме та нерухоме майно боржника накладено для забезпечення примусового виконання рішення суду на той випадок, якщо грошових коштів на арештованих рахунках боржника невистачить для виконання рішення суду, а також погашення заборгованості боржника по сплаті виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

08.02.2016 р. державним виконавцем в порядку ст. 52, 57, 65 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт коштів боржника.

08.02.2016 р. державним виконавцем в порядку ст. 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

11.02.2016 р. на адресу Жовтневого ВДВС ЗМУЮ надійшла заява боржника про зупинення виконавчого провадження разом копіє ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ по справі № 6-1678ск16 від 26.01.2016 р.

12.02.2016 р. державним виконавцем відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. Копії відповідної постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Таким чином суд вважає, що строк для самостійного виконання рішення суду боржником сплив 05.02.2016 р., а ухвала про зупинення виконавчого провадження була здана до Жовтневого ВДВС ЗМУЮ для відома та виконання 11.02.2016 р., тобто після спливу строку на самостійне виконання та вжиття заходів примусового виконання рішення суду а тому , державним виконавцем були проведені всі необхідні дії передбачені чинним законодавством, а тому скарга не підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ПрАТ ТМО « Запоріжжя» на дії Державного виконавця Жовтневого відділу ДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 про скасування постанови про арешт коштів від 08.02.2016 року та постанови про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5 денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги . У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали

Суддя: Федченко І М.