Справа 206/4782/16-ц
Провадження 2/206/1204/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"31" жовтня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухорукова А.О.,

при секретарі Портній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

23 серпня 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира АДРЕСА_1. За вказаною адресою вона зареєстрована та проживає, також з нею зареєстрована її онука ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1998р., та її правнук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2010р.. Відповідачі по справі в квартирі не проживають. Онука не мешкає вже понад 10 років, а мешкає десь в Підмосков'ї, згодна знятися з реєстрації але не може приїхати. Реєстрація відповідачів за вказаною адресою носить формальний характер, а також вона змушена нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, а вона вже похилого віку і отримує невелику пенсію. Перешкод у здійсненні права користування вона відповідачам не чинить, тому звертається до суду з позовом про визнання такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням.

На підставі викладеного просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою № 23 в будинку № 12апо вул. Роторна у м. Дніпропетровську (а.с.1).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Пояснила, що онука та правнук не мешкають у неї давно. Онука пропонувала продати квартиру і купити будинок біля неї, але вона відмовилась.

Відповідачі в судове засідання на слухання по справі не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпровя», випуску № 79 (1778) від 18 жовтня 2016 року (а.с.24).

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Вислухавши доводи та пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та членам її сім'ї ОСОБА_4 на праві спільної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 лютого 1994 року, виданого згідно розпорядження № 265 належить квартира № 23 в будинку № 12а, що знаходиться по вул. Роторна, в м. Дніпропетровську (а.с.8).

З заяв сусідів позивача відповідачі ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 не мешкають в квартирі № 23 в будинку № 12а, що знаходиться по вул. Роторна, в м. Дніпропетровську понад десять років (а.с.6-7).

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 07.12.1998 року, ОСОБА_3, 18.03.2010 року зареєстрований з 17.05.2010 року (а.с.16-17).

Аналізуючи спірні правовідносини, співставляючи їх із здобутими в судовому засіданні доказами суд доходить наступного:

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, тощо.

Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод та ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

В силу ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло.

У відповідності до ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Так, згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном.

Тобто в розумінні ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, наділена правом володіння, користування та розпорядження ним.

У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3в квартирі АДРЕСА_2не мешкає понад десяти років, що перевищує строки встановлені ст. 405 ЦК України, жодних домовленостей про її тимчасову відсутність не встановлено, а отже вона не проживає у квартирі без поважних причин.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачівв квартирі носить формальний характер, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК Української РСР, ст. ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61, 88, 169, 208, 209, 212 215, 218, 224 225 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право на користування квартирою № 23 (двадцять три) в будинку № 12а (дванадцять а) по вул. Роторна в м. Дніпро.

Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 з реєстраційного обліку в квартирі № 23 (двадцять три) в будинку № 12а (дванадцять а) по вул. Роторна в м. Дніпро.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право на користування квартирою № 23 (двадцять три) в будинку № 12а (дванадцять а) по вул. Роторна в м. Дніпро.

Зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 з реєстраційного обліку в квартирі № 23 (двадцять три) в будинку № 12а (дванадцять а) по вул. Роторна в м. Дніпро.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков