27.01.2016 Єдиний унікальний № 371/1952/15-ц
Провадження 2/371/39/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Гаврищука А.В.,

за участю секретаря Коцюбі Н.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду із позовом до Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди у порядку спадкування, посилаючись на те, що 11 березня 2015 року померла її мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих по вул. Набережній, 81, в с. Гулі, Миронівського району, Київської області,

Однак, будучи спадкоємицею за законом після смерті матері, позивач не має змоги оформити право власності на майно, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на вищевказаний будинок.

У звязку з цим вона просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2.

Позивач у судове засідання не зявилася, про час, день та місце розгляду повідомленай належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача сільський голова ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час, день та місце розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 11 березня 2015 року в с. Владиславка, Миронівського району, Київської області померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК №335731 року, виданим виконавчим комітетом Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області /а.с. 7/.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих по вул. Набережній, 81, с. Гулі, Миронівського району, Київської області /а.с. 8/.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1. Факт родинних стосунків між померлою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження останньої серії І-ЯР №224540 (а.с.34 зі зворотнього боку), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БК №404791 (а.с.38 зі зворотнього боку), копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК (а.с.35), які містяться в матеріалах спадкової справи №152/2015.

Окрім позивача інші спадкоємці відсутні, вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи (а.с.32-40).

У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Миронівського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини, однак у в одержанні свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок їй було відмовлено у звязку із відсутністю документів, що підтверджують право власності на вказаний житловий будинок (а.с.14).

Як вбачається із матеріалів справи, свідоцтво про право власності на домоволодіння по вул. Незалежності, 81, с Гулі, Миронівського району, Київської області в матеріалах технічного паспорту відсутнє (а.с.9-12).

Згідно довідки №2573 від 9 листопада 2015 року, виданої КП КОР "Південне БТІ", станом на 1 січня 2013 року право власності на житловий будинок №81 по вул. Набережна, 81, с. Гулі, Миронівського району, Київської області, зареєстровано не було. Станом на 15 жовтня 2015 року загальна площа будинку становить 43,90 м2, житлова площа 21,30 м2, самочинне будівництво та перепланування відсутнє.

Із копії технічного паспорту також встановлено, що будинок під номером 81, розташований по вулиці Незалежності села Гулі Миронівського району Київської області був побудований у 1979 році на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Будинок має затверджений КП КОР Білоцерківським МБТІ технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, зареєстрований в погосподарській книзі (а.с.8).

Згідно довідки №56, виданої виконкомом Владиславської сільської ради 22 січня 2016 року, згідно запису погосподарської книги №8 за 1982-1985 рр. власником будинку в с. Гулі вул. Набережна, 81, Миронівського району, Київської області (теперішня адреса: с. Гулі, вул. Набережна, 81, Миронівського району, Кївської області) був ОСОБА_5, який проживав у ньому до дня смерті 1 січня 1923 року.

Власником будинку №81 по вул. Набережній в с. Гулі Миронівського району Київської області згідно запису погосподарських книг №8 за 1986-1990 рр., 1991-1995 рр., 1996-2000 рр., 2001-2005 рр., 2006-2010 рр., 2011-2015 рр. була ОСОБА_2, яка проживала у ньому до дня смерті 11 березня 2015 року (а.с.41).

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються ст.ст. 13, 41, 55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 331, 1216,1217, 1218,1220, 1223,1268 ЦК України.

Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За приписами ч.3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав ( ч.4 ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

За правилами частини першої ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦПК України.

Відповідно до частини першої ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першою ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною першою ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов"язання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєсстрації цього майна.

При розгляді та вирішенні даної справи суд також враховує рекомендації Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Згідно вказаних рекомендацій окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно зясовувати:

1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда);

2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку;

3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку;

4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм;

5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Як вбачається з технічного паспорта на домоволодіння по вул. Незалежності, 81, с. Гулі, Миронівського району, Кївської області, виготовленого 15 жовтня 2015 року, оглянутого в судовому засіданні, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовано в період з 1979 по 1986 рр.

З огляду на встановлені обставини, при вирішенні даного спору суд враховує норми цивільного законодавства, які діяли на час виникнення права на момент закінчення будівництва, зокрема зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства, положення ЦК України 1963 року, ЗУ від 25.12.1974 року "Про державний нотаріат", постанову Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 " Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР ", Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5 - 24.

За змістом зазначених нормативних актів питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги відносилось до компетенції місцевих рад, а виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом МЮ Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, і записи в них визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на нерухому та рухоме майно.

До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Зідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затвердженого ЦСУ СССР 13 квітня 1979 року №112/5 документами погосподарського обліку є слідуючі документи, затверджені ЦСУ СССР, форми первісного обліку для сільських рад народних депутатів форма №1 «Погосподарська книга».

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26 дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Станом на 1979-1989 роки (роки забудови будинку та господарських споруд) в сільській місцевості, державна реєстрація обєктів нерухомості взагалі не передбачалася.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, ОСОБА_2 своє право власності в БТІ не зареєструвала.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За таких умов станом на 1986 рік іншого акту органу державної влади щодо спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку не потребувалось.

Стосовно дотримання при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм судом встановлено, що станом на час побудови будинку та прибудинкових споруд вказані дозволи діючим законодавством не передбачались.

Згідно досліджених доказів вказаний будинок не відноситься до категорії самовільного будівництва.

Запис померлої ОСОБА_2 в книзі погосподарського обліку в якості власника будинку підтверджує факт належності будинку під номером 81 по вулиці Незалежності села Гулі Миронівського району Київської області саме їй. Даним будинком померла користувався та володіла на праві власності.

Після смерті ОСОБА_2 право на належне їй спадкове майно набула в порядку спадкування за законом позивач.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, статтей 328, 1216, 1218, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, керуючись статтями 10, 15, 60, 212, 213, 214, 215, 216 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, 1979 року забудови, загальною площею 43,90 м.кв., вартістю 44 275 грн., прибудову вартістю 7 529 грн., ганок, вартістю 434 грн., козирок, вартістю 567 гр., сарай, вартістю 9 670 грн., сарай-прибудову, вартістю 697 грн., сарай, вартістю 3 703 грн., сарай, вартістю 3 298 грн., убиральню, вартістю 704 грн., огорожу, вартістю 1 054 грн., огорожу, вартістю 3 600 грн., вимощення, вартістю 1 233 грн., загальною вартістю 76 764 грн., що розташовані за адресою: вул. Незалежності, 81, с. Гулі, Миронівського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 11 березня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, особи, які брали участь у справі однак були відсутні під час проголошення рішення мають право його оскаржити протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис ОСОБА_6

Згідно з оригіналом

Суддя: А.В. Гаврищук