Справа № 442/3436/13-ц
провадження №2/457/14/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

секретар судового засідання Шумеляк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Трускавецького міського суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Трускавцького міського суду від 28 березня 2011 року він є власником 31/100 ідеальних часток квартири АДРЕСА_1, що становить 88,04 м?. Право власності на цю нерухомість зареєстроване Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 34752791 від 08 липня 2012 року. Власниками інших частин є його колишня дружина ОСОБА_3, яка володіє 19/100 ідеальних часток квартири та дочка ОСОБА_4, якій належить ? частини квартири на підставі договору дарування від 29 грудня 2005 року № 3827. На даний час у квартирі проживає відповідачка ОСОБА_3 зі своєю сім'єю, що унеможливлює здійснення його права володіння та користування належним йому на праві власності майном. Відповідачка зі своїм чоловіком, який проживає у квартирі, перешкоджають його доступу до квартири, яка законно, на правах приватної спільної часткової власності належить і йому, чим порушують вимоги ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України). Внаслідок неприязних стосунків, що складися між сторонами, угоди щодо розподілу квартири, погодження розміру часток в натурі та встановлення порядку цими частками, досягнуто бути не може. Оскільки загальна площа спірної квартири становить 284 м?, вартість квартири становить 83 393,00 грн., відповідно вартість належних йому 31/100 ідеальних часток становить 25 852,06 грн., що вбачається з копії зведеного акта вартості будівель та споруд станом на 05 листопада 2004 року). Просить поділити квартиру АДРЕСА_2 в натурі між власниками і виділити йому у власність житлові приміщення згідно з поверховим планом на першому поверсі будинку, вказані у висновку № 3546 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз загальною площею 87,2 м?; зобовязати відповідачів виплатити йому грошову компенсацію в розмірі 18 642,00 грн. за відхилення від належної йому ідеальної частки 31/100 площею 0,84 м?.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, враховуючи висновок № 3546 судової інженерно-технічної експертизи.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечила, просила у його задоволенні відмовити. На її думку, найдоцільнішим є досягнути домовленості у вказаному спорі. Вважає, що висновок № 3546 судової інженерно-технічної експертизи містить завищену вартість будинку. У судові засідання 29 серпня 2016 року та 08 вересня 2016 року відповідач ОСОБА_4 не зявилася. Конверти із судовими повістками було повернуто на адресу суду у звязку з закінченням терміну зберігання (штрихкодовий ідентифікатор поштового відправлення 961). Враховуючи той факт, що судом вже було розпочато розгляд справи по суті, сторони надавали свої пояснення у судовому засіданні 16 липня 2015 року, суд ухвалив завершувати розгляд справи у відсутності відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечила. У судове засідання 29 серпня 2016 року та 08 вересня 2016 року відповідач ОСОБА_3 не зявилася. Конверт із судовою повісткою було повернуто на адресу суду у звязку з закінченням терміну зберігання (штрихкодовий ідентифікатор поштового відправлення 953), що свідчить у розумінні ч. 5 ст. 74 ЦПК України про належне повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, оскільки у матеріалах справи є довідка Адресно-довідкового бюро Львівської області про те, що ОСОБА_3 дійсно зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 /арк. справи 181, том 1/. Відповідач ОСОБА_3 неодноразово зверталася з клопотаннями про відкладення розгляду справи без доказів, які б підтверджували поважність причини неявки у судове засідання та не зявився у судове засідання 08 вересня 2016 року, будучи належним чином повідомленою про його час та місце і не повідомивши про причини своєї неявки, що є ознакою неповаги до суду. Крім того, відповідачем 13 травня 2014 року було подано апеляційну скаргу на ухвалу судді від 14 квітня 2014 року про призначення до розгляду, що є підтвердженням того, що відповідач зумисне затягувала розгляд справи. Враховуючи той факт, що судом вже було розпочато розгляд справи по суті, сторони надавали свої пояснення у судовому засіданні 16 липня 2015 року, зважаючи на строки розгляду справи, суд ухвалив завершувати розгляд справи у відсутності відповідача.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до рішення Трускавецького міського суду від 28 березня 2011 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 19/100 часток квартири АДРЕСА_3; частку ОСОБА_2 зменшено в праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_3 з ? до 31/100 ідеальної частки /арк. справи 5-7, том 1/. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 01 березня 2012 року рішення Трускавецького міського суду від 28 березня 2011 року залишено без змін /арк. справи 9-10, том 1/.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У правовій позиції від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 Верховний Суд України роз'яснив наступне. Так, відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364 ЦК України суд приходить до висновку, що виділ часток (поділ) спірної квартири, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим. Кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Оскільки виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, тому поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відповідно до розяснень, які містяться у п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. У цьому випадку коли виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Таким чином, для вирішення питання про виділ частки майна в натурі можливе за наявності висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до висновку № 3546 судової інженерно-технічної експертизи, складеного 17 лютого 2015 року експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5, розподіл квартири № 1 житлового будинку за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Завалля, № 11 технічно можливий. Підземна частина будови (підвал) буде ставитися до частини одного з співвласників, через відсутність технічної можливості створення двох окремих входів-виходів у приміщення підвалу. Ринкова вартість квартири № 1 за адресою: м. Дрогобич, вул. Завалля, буд. № 11 на дату проведення експертизи становитиме 6 302 897,0 грн. Вартість 31/100 частини квартири № 1 за адресою: м. Дрогобич, вул. Завалля, буд. № 11 на дату проведення експертизи становитиме 1 953 898,0 грн. Вартість 69/100 частини квартири № 1 за адресою: м. Дрогобич, вул. Завалля, буд. № 11 на дату проведення експертизи становитиме 4 348 999,0 грн. Варіант розподілу квартири за адресою: АДРЕСА_4 в натурі на дві частини, який виключає спільне користування приміщеннями квартири співвласниками, з влаштуванням двох ізольованих квартир: квартира № 1 (частина першого поверху загальною площею 87,2 м?); квартира № 2 (підвал, частина першого поверху, другий поверх і мансарда загальною площею 196,8 м?) з окремим входом для кожної квартири наступний: квартира № 1 (співвласник № 1) - коридор, який позначений літерою «1», площею 1,3 м?; частину коридору, який позначений літерою «2», площею 5,3 м?; туалет, який позначений літерою «3», площею 1,4 м?; кладову, яка позначена літерою «4», площею 1,4 м?; гараж, який позначений літерою «5», площею 15,5 м?; душову, яка позначена літерою «6», площею 3,2 м?; кладову, яка позначена літерою «7», площею 1,9 м?; житлову кімнату, яка позначена літерою «8», площею 9,5 м?; житлову кімнату, яка позначена літерою «9», площею 35,5 м?; житлову кімнату, яка позначена літерою «10», площею 12,2 м? (загальна площа квартири № 1 становить 87,2 м?); квартира № 2 (співвласник № 2) - частини підвалу загальною площею 41,8 м?, а саме: приміщення, позначене літерою «І», площею 11,5 м?; приміщення, позначене літерою «ІІ», площею 6,6 м?; приміщення, позначене літерою «ІІІ», площею 2,6 м?; приміщення, позначене літерою «ІV», площею 16, м?; приміщення, позначене літерою «V», площею 4,5 м?; частини першого поверху площею 16,7 м?, а саме: частини коридору, позначеного літерою «2», площею 4,6 м?; кухні, позначеної літерою «11», площею 12,1 м?; частини другого поверху площею 109,5 м?, а саме: коридор, позначений літерою «12», площею 11,2 м?; житлову кімнату, позначену літерою «13», площею 11,6 м?; житлову кімнату, позначену літерою «14», площею 13,4 м?; ванну, позначену літерою «15», площею 7,7 м?; туалет, позначений літерою «16», площею 1,8 м?; коридор, позначений літерою «17», площею 12,0 м?; спортзал, позначений літерою «18», площею 23,7 м?; кладову, позначену літерою «19», площею 8,1 м?; житлову кімнату, позначену літерою «20», площею 20,0 м?; мансарду площею 28,8 м?, а саме: коридор, позначений літерою «21», площею 4,4 м?; житлову кімнату, позначену літерою «22», площею 15,8 м? (загальна площа квартири № 2 становить 196,8 м?. запропонований варіант розподілу є єдино можливим з технічної точки зору, враховуючи особливості обємно-планувальнихрішень будівлі житлового будинку, а саме: загальна глуха

стіна з прибудованою квартирою зліва досліджуваної квартири № 1; особливості рельєфу місцевості, а саме: пристрій підпірної стіни та наявність поверху (магазин) з рівнем перекриття на рівні підлоги першого поверху приміщень досліджуваної квартири № 1. Реальна частка першого співвласника в квартирі № 1 житлового будинку за адресою: Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Завалля, 11, згідно з варіантом реального розподілу, який запропонований експертом, становить 31/100 частин. Реальна частка другого співвласника в квартирі № 1 житлового будинку за адресою: Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Завалля, 11, згідно з варіантом реального розподілу, який запропонований експертом, становить 69/100 частин. При цьому, грошова компенсація за відхилення від ідеальної частини (недостача 0,84 м? загальної площі) повинна належати першому співвласнику (31/100) і становить 18 642 грн. /арк. справи 138-147, т. 1/.

Під час розгляду справи судом відповідачу ОСОБА_3 та її представникам було роз'яснено процесуальне право на призначення судом та проведення відповідної повторної експертизи. Після проведення судової інженерно-технічної експертизи та отримання висновку № 3546 судом під час розгляду цивільної справи відповідачем ОСОБА_3 та її представниками ще двічі заявлялися клопотання про проведення повторної експертизи. Ухвалою суду було призначено повторну експертизу, витрати за проведення якої було покладено на ОСОБА_3, однак матеріали справи та ухвала про призначення експертизи були повернути на адресу суду у звязку з тим, що ОСОБА_3 не оплатила вартість проведення експертизи.

При вирішенні спору між сторонами по справі суд враховує також правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13, у якій зазначено, що у тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. З огляду на висловлену правову позицію, суд доходить до переконання, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 варто стягнути в користь ОСОБА_2 по 9 321,00 грн. грошової компенсації за відхилення від ідеальної частини ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене відсутність домовленості між сторонами щодо користування майном, яким вони володіють на праві спільної часткової власності, висновок експерта, технічну можливість виділу частки будинку відповідно до часток співвласників та необхідність стягнення грошової компенсації за відхилення від ідеальної частини ОСОБА_2, його згоду на отримання такої компенсації, та керуючись чинним законодавством, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення статті 88 ЦПК та керується тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на положення вказаної статті, з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід стягнути судові витрати за проведення судової інженерно-технічної експертизи пропорційно до частки задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні з позовною заявою до суду було сплачено 258,52 грн. судового збору. Порядок та сума судового збору за звернення до суду регулюється Законом України «Про судовий збір». Станом на 15 травня 2013 року (день подачі позовної заяви до суду) фізична особа ОСОБА_2 за позов майнового характеру мав сплатити 3654 грн., тому з ОСОБА_2 3 395,48 грн. судового збору необхідно стягнути в користь держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, с у д,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Провести реальний розподіл квартири АДРЕСА_5, відповідно до варіанту поділу, зазначеного в висновку судової інженерно-технічної експертизи № 3546 від 17 лютого 2015 року.

Виділити ОСОБА_2 частину квартири АДРЕСА_5 площею 87,2 м? частини першого поверху загальною площею 87,2 м?, а саме: коридор, який позначений літерою «1», площею 1,3 м?; частину коридору, який позначений літерою «2», площею 5,3 м?; туалет, який позначений літерою «3», площею 1,4 м?; кладову, яка позначена літерою «4», площею 1,4 м?; гараж, який позначений літерою «5», площею 15,5 м?; душову, яка позначена літерою «6», площею 3,2 м?; кладову, яка позначена літерою «7», площею 1,9 м?; житлову кімнату, яка позначена літерою «8», площею 9,5 м?; житлову кімнату, яка позначена літерою «9», площею 35,5 м?; житлову кімнату, яка позначена літерою «10», площею 12,2 м?, що відповідає його ідеальній частці 31/100.

Залишити у користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частину квартири АДРЕСА_5 площею 196,8 м? частини підвалу загальною площею 41,8 м?, а саме: приміщення, позначене літерою «І», площею 11,5 м?; приміщення, позначене літерою «ІІ», площею 6,6 м?; приміщення, позначене літерою «ІІІ», площею 2,6 м?; приміщення, позначене літерою «ІV», площею 16, м?; приміщення, позначене літерою «V», площею 4,5 м?; частини першого поверху площею 16,7 м?, а саме: частини коридору, позначеного літерою «2», площею 4,6 м?; кухні, позначеної літерою «11», площею 12,1 м?; частини другого поверху площею 109,5 м?, а саме: коридор, позначений літерою «12», площею 11,2 м?; житлову кімнату, позначену літерою «13», площею 11,6 м?; житлову кімнату, позначену літерою «14», площею 13,4 м?; ванну, позначену літерою «15», площею 7,7 м?; туалет, позначений літерою «16», площею 1,8 м?; коридор, позначений літерою «17», площею 12,0 м?; спортзал, позначений літерою «18», площею 23,7 м?; кладову, позначену літерою «19», площею 8,1 м?; житлову кімнату, позначену літерою «20», площею 20,0 м?; мансарду площею 28,8 м?, а саме: коридор, позначений літерою «21», площею 4,4 м?; житлову кімнату, позначену літерою «22», площею 15,8 м?, що відповідає їхній ідеальній частці 69/100.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 по 9 321,00 (девять тисяч триста двадцять одну гривню) грошової компенсації за відхилення від ідеальної частини ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 3 395,48 грн. (три тисячі триста девяносто пять гривень сорок вісім копійок) судового збору в користь держави.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 по 1 973,33 грн. (одну тисячу девятсот сімдесят три гривні тридцять три копійки) судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Трускавецький міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча Т.В. Василюк