У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 9 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 3 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (правонаступник ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний борг № 982-04/07, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 80 000 доларів США для придбання нерухомості, зі сплатою 13% річних за користування кредитом, строком до 1 вересня 2017 року.

На підставі договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк», останнє набуло право вимоги за договором про іпотечний борг № 982-04/07 від 3 вересня 2007 року.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість..

Збільшивши позовні вимоги, позивач остаточно просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість станом на 20 травня 2015 року, яка складається з заборгованості по кредиту 1 338 580 грн, заборгованості по відсотках 441 336,39 грн, а також пеню - 181 392,26 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 9 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором про іпотечний борг №982-04/07 від 3 вересня 2007 року у розмірі 26 752,55 доларів США, що еквівалентно 568 560,71 грн, яка складається з: заборгованості по кредиту 10 261,65 доларів США та заборгованості по відсоткам 16 490 доларів США.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Крім того, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження рішень посилаючись на поважність причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення (ст. 319 ЦПК України).

У разі пропущення строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк (ч. 2 ст. 325 ЦПК України).

Зважаючи на те, що строк касаційного оскарження пропущений з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

Разом з тим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що у позичальника зобов'язання дострокового повернення залишку неповернутої суми кредиту не настало.

Як встановлено в судовому засіданні, 3 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (правонаступник ПАТ «АКПІБАкціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний борг № 982-04/07, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 80 000 доларів США для придбання нерухомості, зі сплатою 13% річних за користування кредитом, строком до 1 вересня 2017 року.

У липні 2010 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін до договору кредиту та одночасно зафіксовано залишок заборгованості по тілу кредиту станом на 26 липня 2010 року в сумі 69000,11 доларів США.

У грудні 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Альфа-Банк» набув право вимоги до ОСОБА_2

Згідно додатку №1 до договору відступлення прав вимоги фактичний розмір невиконаного грошового зобов'язання за договором про іпотечний борг станом на 1 грудня 2012 року становив 62 984,36 доларів США.

Пунктами 2.1., 2.2. договору відступлення прав вимоги, на умовах, встановлених цим договором, передбачено, що первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає кредитний портфель та зобов'язується сплатити за нього первісному кредиторові грошову винагороду (ціну продажу) на умовах, визначених цим договором. Внаслідок передачі (відступлення) кредитного портфеля за цим договором, новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставлене майно, та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Відповідно до загального порядку заміни кредитора у зобов'язанні, визначеного ч.2 ст.516, ч.2 ст. 517 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Як на підставу задоволення вимог про дострокове стягнення кредитної заборгованості позивач посилається на неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань на користь нового кредитора, а також на досудову вимогу, яка залишилась без виконання.

Однак доказів про відправлення письмового повідомлення про укладання договору відступлення прав вимоги на адресу відповідача позивачем не надано.

Вперше ОСОБА_2 дізнався про зміну кредитора у зобов'язанні у листопаді 2013 року, після звернення позивача до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Письмову вимогу про досудове врегулювання спору позивач направив боржнику лише 14 листопада 2014 року, в якому зазначив про перехід до нього, як нового кредитора прав у зобов'язанні та в цьому листі вказав свої платіжні реквізити для сплати кредиту у строк до 30 днів з дати отримання боржником цієї вимоги, проте, за відсутності доказів про дату отримання відповідачем повідомлення, з якої необхідно відраховувати 30-ти денний строк, ПАТ «Альфа-Банк» звернулось із даним позовом до суду.

Таким чином у відповідача не виникло зобов'язання дострокового повернення залишку суми кредиту.

Крім того, в зв'язку з відсутності доказів про направлення повідомлення про зміну нового кредитора не підлягають задоволенні вимоги і про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені, оскільки відсутня вина боржника щодо прострочення виконання зобов'язання.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити Публічному акціонерному товариству строк на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 серпня 2015 року та ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 9 грудня 2015 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 9 грудня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк