Справа № 184/2047/16-ц
Номер провадження 2/184/757/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Томаш В.І., при секретарі Михайловій Т.В., розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом і просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 листопада 2007 року позивачка ОСОБА_1 за власні кошти придбала двокімнатну квартиру № 55 по вул. Затишній (Дзержинського), буд. 9 в м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, що підтверджується договором купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 6566. а також зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №16998688. При підписанні договору купівлі - продажу представник відповідача гарантувала знятися з реєстраційного обліку вищезазначеної квартири відповідача - продавця квартири ОСОБА_2 терміном до 01.04.2008 року. Всі зобов'язання щодо передачі квартири відповідач виконала, крім виписки з квартири. В вищезазначеній квартирі відповідач ОСОБА_2 не проживає з 2002 року і не сплачує комунальні послуги за квартиру. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням знятись з реєстрації з її квартири, але крім обіцянок вона по цей час так нічого і не зробила та не планує робити. Факт того, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в вищезазначеній квартирі, однак не проживає з 2002 року, підтверджений актом ОМКП «ЖЕО» від 18.11.2016 року.

Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Згідно ст. 5 (Реєстрація місця проживання внутрішньо переміщеної особи) Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених» осіб 20 жовтня 2014 року № 1706-VII» ч.1 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Згідно ч. 3 цієї статті, у випадку зміни фактичного місця проживання внутрішньо переміщена особа повідомляє про це у найближчий територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), протягом 10 днів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 107 ЖК України, у випадку вибуття наймача і членів його сім'ї до постійного місця мешкання в інше житлове приміщення, договір найму приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Згідно з Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення вказаного Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою: 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, наявність чи відсутність у особи таких прав, які регулюються нормами житлового законодавства (ст. ст. 71, 72, 156 ЖК України)

Своєю бездіяльністю відповідач чинить позивачу перешкоди в володінні, користуванні та розпорядженні її квартирою. Позивачка вважає, якщо відповідач зареєстрована в вищезазначеній квартирі, то має формальне право прийти до неї в будь-який час, що викликає у неї турботу. Крім цього, позивачка не має можливості продати свою квартиру, так як в ній зареєстрована стороння особа. Також не має можливості оформити субсидію по оплаті за комунальні послуги, з тих самих підстав.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна, у тому числі і житла, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач ОСОБА_2, яка не є власниками квартири позивача, безпідставно чинить їй перешкоди та обмеження, щодо здійснення її права власності. Позивач, як власник житла, вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні її права володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Таким чином, суд вважає необхідним визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 107 Житлового кодексу України, ст. 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6, 10, 11, 57, 60, 209 213, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Копію заочного рішення протягом трьох днів направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_4