Справа № 265/4502/16-ц
Провадження № 2-о/265/405/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Мельник І. Г., за участю секретаря Цепи К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на Україні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання на Україні посилаючись на наступні обставини.

Заявник після досягнення 16 річного віку, а саме у ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Таганрог отримав паспорт громадянина СРСР, який в подальшому втратив, що стало підставою для звернення до Лівобережного РВ у місті Маріуполі для отримання паспорту громадянина України, але йому було в цьому відмовлено, у зв'язку з тим, що відсутні документи підтверджуючи факт проживання на території України станом на 24.08.1991 року та запропоновано звернутися до суду.

У 1987 році він разом із матір'ю та молодшим братом переїхали на постійне місце проживання у місто Маріуполь Донецької області. 10.08.1987 році його мати на підставі ордеру, як одинока мати отримала на сім'ю із трьох чоловік кооперативну квартиру АДРЕСА_1, де він вже разом із сім'єю та його молодший брат проживають по теперішній час. Факт проживання на Україні має для нього юридичне значення, так як надає можливість встановити належність до громадянства України та реалізацію своїх громадянських прав щодо отримання паспорту громадянина України. Просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

У судовому засіданні заявник та його представник викладені в заяві обставини підтвердили, просили заяву задовольнити.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, проти заявлених ОСОБА_1 вимог не заперечувала.

Заслухавши заявника, його представника, які підтримали доводи заяви, пояснення представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 10.08.1987 році ОСОБА_3, як одинокої мати на підставі рішення виконкому Жданівської міської Ради народних депутатів № 136/2 від 05.05.1987 року на склад сім'ї з трьох чоловік, у тому числі на заявника ОСОБА_1 була надана квартира АДРЕСА_1 (а.с.3).

Як вбачається зі свідоцтв про народження заявника по справі - ОСОБА_1, ОСОБА_3 є його матір'ю (а.с.7).

Згідно довідки ОСББ «Надія» № 57 від 26.07.2016 року ОСОБА_1 постійно проживає з 1987 року по теперішній час за адресою АДРЕСА_1 (а.с.5).

Дані обставини також підтверджуються складеним 26.07.2016 року ОСББ «Надія» актом обстеження приміщення квартири АДРЕСА_1 на предмет фактичного проживання ОСОБА_1. З даного акту вбачається, що заявник ОСОБА_1 фактично проживає за вищевказаним адресом з 1987 року по теперішній час, що підтверджується опитуванням сусідів ОСОБА_4 (проживає в квартирі 1), ОСОБА_5 (проживає в квартирі НОМЕР_1), ОСОБА_6 (проживає в квартирі НОМЕР_2) (а.с.6).

Допитані судом свідки ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 кожен окремо показали, що ОСОБА_1 з 1987 року по теперішній час проживав в Україні за адресою АДРЕСА_1.

Дані свідки підтвердили пояснення заявника, що на протязі 1987 року та по теперішній час заявник нікуди з України на постійне місце проживання не виїжджав.

Відповідно до листа № 523 від 25.05.2016 року наданого Генеральним консульством Російської Федерації, відомості про реєстрацію ОСОБА_1 на території Росії станом на 06.02.1992 року (дата вступу в силу Закону від 28.11.1991 року «Про громадянство Російської Федерації), відсутні. Згідно інформації Управління Федеральної міграційної служби Росії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженець Ростовської області, як особа що придбала громадянство Російської Федерації не значиться, паспортом громадянина Російської Федерації на території Ростовської області не документувався (а.с.8).

У судовому засіданні заявник вказував, що у 1986 році отримував паспорт громадянина СРСР, а після крадіжки документів вже коли він проживав на Україні він ні куди не звертався, документи не відновляв у зв'язку з хворобою свого брата, в послідуючим за своєї халатності, тому на даний час взагалі не має ні яких документів, які б посвідчували його особу.

З урахуванням досліджених судом документів, показаній свідків, суд доходить до висновку, що заявник дійсно безперервно проживає в місті Маріуполі з 1987 року, зокрема постійно проживає на території Україні з 1987 року до теперішнього часу.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року громадянами України є громадянин колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України ( 24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Враховуючи, що встановлення факту постійного проживання на Україні з моменту переїзду після закінчення навчання і отримання середньої освіти, зокрема з 1987 року, по теперішній час породжує для заявника юридичні наслідки, на підставі ст. 3 Закону України «Про громадянство України», керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 256-259 ЦПК України,- суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на Україні, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Таганрог Ростовської області, на Україні з моменту переїзду після закінчення навчання і отримання середньої освіти, зокрема станом на 24 серпня 1991 року по теперішній час.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджоникидзевський районний суд міста Маріуполя в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя