№ 468/1211/16-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
У Х В А Л А

( про залишення заяви без руху )

10.11.2016 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Янчук С.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Із змісту позовної заяви слідує, що 25.02.2016 року помер ОСОБА_1, який заповітом від 15.12.2015 року заповів належну йому земельну ділянку позивачу, який у встановлений законом шестимісячний строк не подав заяву про прийняття спадщини після померлого, й тому пропустив строк прийняття спадщини. Іншими спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є відповідачі по справі, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у шестимісячний строк не заявили про відмову від неї. Оскільки відповідач пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини та в нього відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, тому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4

Дана заява не відповідає вимогам п. 3, 5, 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України, згідно з якими позовна заява повинна містити ім'я зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Згідно ч.2 ст. 1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», суди відкривають провадження в такій справі у разі

відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК).

При цьому, позовна заява не містить опису обставин із зазначенням фактичних даних, що позивач звертався до відповідачів, які прийняли спадщину за законом, з приводу надання ними згоди на подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та що останні відмовили позивачу в наданні такої згоди.

Крім того, позовна заява не містить опису обставин та відповідного обґрунтування звернення позивача із вимогою про визнання за ним права власності на спадкове майно, яке ним не було прийняте згідно з положеннями ч.1 ст. 1272 ЦК України, яка зазначає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто, в даному випадку, позивач не отримав у спадщину земельну ділянку, право власності на яку він просить визнати за собою в порядку спадкування.

Відповідно до абз.1 п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Однак, позовна заява не містить відповідного обґрунтування того, що позивач, фактично описуючи причини неподання ним у встановлений законом строк нотаріусу заяви про прийняття спадщини, не ставить вимоги про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини на підставі положень ч.3 ст. 1272 ЦПК України, а ставить вимогу про визнання за ним права власності на спадкове майно, яке ним фактично не було прийнято згідно з вимогами законодавства, оскільки згідно з абз. 4 п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Крім того, позовна заява не містить опису обставин щодо звернення (про можливість якого було зазначено у відповідному повідомленні нотаріуса) позивача до відповідних органів з приводу отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно (земельну ділянку) на імя спадкодавця та неможливості їх отримання із зазначенням відповідних доказів на підтвердження вказаного звернення та долучення їх (за можливості) до позовної заяви.

Із викладеного слідує, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом подана без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, а тому це є підставою для залишення її без руху для виправлення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя , -

УХ В А Л И В:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - залишити без руху.

2.Надати позивачу строк, для виправлення вказаних в ухвалі недоліків, але не пізніше пяти днів з дня отримання позивачем ухвали, розяснивши, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява вважається неподаною і повертається.

3.Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

4.Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: