АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №664/3644/15-ц Головуючий в І інстанції Бойко В.П. Провадження №22-ц/791/1528/16 Доповідач: Прокопчук Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддівОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Цюрупинського районного суду від 25 квітня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

06 листопада 2015 року публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.01.2006 року між ним та ОСОБА_5 був укладений договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 2 500грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Свої зобовязання по поверненню кредиту відповідач не виконував належним чином і тому станом на 18.09.2015 року утворилася заборгованість у сумі 23 862,68грн., з яких: 1 522,72грн. заборгованість за кредитом, 418,19грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 5 822,61грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 16 099,16грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

Позивач просив стягнути всю суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Цюрупинського районного суду від 25 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Не погоджуючись з рішенням суду, публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило його скасувати і ухвалити нове, яким його вимоги задовольнити.

У поданій заяві представник банку просить справу розглянути у його відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_5 та його представник, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 10.01.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», який змінив назву на публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» і ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 2 500грн.на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії в розмірі 1,3% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати плюс сума, яка розрахована відповідно до п.3.10 даного договору.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступному порядку: починаючи з першого місяця, наступного за датою надання кредиту, щомісяця в період сплати, за який приймається період з «3» по «10» число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 172,82грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією.

Наданим банком розрахунком визначено, що станом на 18.09.2015 року за ОСОБА_5 значиться заборгованість у сумі 23 862,68грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 1 522,72грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 418,19грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 5 822,61грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у сумі 16 099,16грн.

Відмовляючи банку у задоволенні його позовних вимог про стягнення визначеної розрахунком заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що банк пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

З таким висновком колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14 червня 2016 року рішення Цюрупинського районного суду від 25 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову банку про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитом у сумі 1 522,72грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 1 202,89грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 418,19грн.; пені за несвоєчасне виконання зобовязань у сумі 304,01грн. скасовано і провадження у справі у вказаній частині закрито у звязку з набранням чинності рішення Цюрупинського районного суду від 25 березня 2008 року, постановленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предметі з тих самих підстав.

Встановлено, що позичальник до цього часу рішення суду від 25.03.2008 року про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором не виконав.

В судовому засіданні апеляційної інстанції цю обставину підтвердив представник відповідача.

Відповідно до змісту розділу 4 укладеного кредитного договору він є діючим т.я. діє в обсязі виданих позичальнику коштів до повного виконання сторонами зобовязань за даною угодою.

Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 02.12.2015 року у справі №6-249-цс15 вказано, що якщо кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

З позовом до суду банк звернувся 06.11.2015 року.

Згідно з наданим банком розрахунком в межах трирічного строку позовної давності, а саме з 06.11.2012 року позивачем не нараховувалися проценти на залишок поточної заборгованості, а також на прострочену заборгованість.

Відсутність заборгованості по процентам за кредитом свідчить про відсутність порушення цього зобовязання і відповідно виникнення у позивача права на стягнення пені за процентами.

За встановленого колегія суддів вважає, що у задоволенні решти позовних вимог банку, а саме стягнення процентів у сумі 4 619,72грн. та пені у сумі 15 795,15грн. слід відмовити за необґрунтованістю, відтак постановлене в цій частині судове рішення про відмову у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, в силу ст.ст. 599,1048 ЦК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Цюрупинського районного суду від 25 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по процентам у сумі 4 619,72грн. та пені за процентами у сумі 15 795,15грн. за пропуском строку позовної давності скасувати і ухвалити нове.

Відмовити публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Приватбанк» у задоволенні цих позовних вимог за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.П.Прокопчук