Справа № 368/880/16-ц
Провадження № 2/368/482/16
Рішення

іменем України

"24" червня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області під головуванням судді Шевченко І.І., при секретарі Гребеневич А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа: приватний нотаріус Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що 28 вересня 2015 року померла її мати, ОСОБА_3.

Після смерті матері відкрилася спадщина, яку вона прийняла відповідно до законодавства України, а саме: за її заявою про прийняття спадщини приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу 16.03.2016 зареєстрована спадкова справа № 21/2016, копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43267030.

За життя мати отримала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житло, виданого Кагарлицькою міською радою 19.09.2013 р., на підставі розпорядження від 20.08.1996 № 559.

Під час оформлення спадщини їй стало відомо, що мати не зареєструвала у встановленому порядку право власності на квартиру, відповідно до статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

02.04.2016 р. приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу, ОСОБА_2, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на квартиру за померлою 28.09.2015 р. ОСОБА_3.

Враховуючи вищезазначене, за умов відсутності належним чином оформленого правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності померлої на квартиру, вона не в змозі в установленому законом порядку оформити свої спадкові права на вказане спадкове майно.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивач в судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в особі Кагарлицької міської ради Кагарлицького району не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника міської ради. Заперечення стосовно позовних вимог відсутні.

Третя особа в особі приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних в справі матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, проти яких не заперечує позивач, подавши до суду заяву та позовні вимоги позивача задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав.

28 вересня 2015 р. померла ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої входить квартира № 1, яка розташована в м. Кагарлику Київської області по вул. Комунарська, 26.

За життя ОСОБА_3 заповіт на все своє майно складений не був.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно от. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_4 із спадкоємців першої черги залишилась її дочка ОСОБА_1. Інших спадкоємців не залишилось.

Отже, враховуючи те, що інших спадкоємців першої черги після ОСОБА_3 немає.

Позивач відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України як спадкоємець за законом першої черги успадковує всю спадщину ОСОБА_3

У зв'язку з відкриттям спадщини ОСОБА_3 позивач у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом фактичного прийняття спадкового майна та звернулася до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_5

Спадкова справа заведена нотаріусом вказаної вище нотаріальної контори та зареєстрована у нотаріуса за реєстровим № 21/2016.

Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Про те, оформити спадкові права на квартиру АДРЕСА_3 після смерті спадкодавця позивач не має змоги, так як вказана квартира спадкодавцем за життя не була зареєстрована у визначеному законодавчо встановленому порядку на нього, а тому відсутній правовстановлюючий документ на об'єкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підтверджує право власності на нього, а тому нотаріусом відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, що підтверджується вмотивованою відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується доданим листом від 02.04.2016 року.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили.

Вказане в судовому засіданні підтверджується наявними в справі доказами, а саме: копією паспорта на ОСОБА_1; копією свідоцтва про смерть на ОСОБА_3; копією технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_3, а тому суд визнає за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 1, розташовану за адресою: вулиця Комунарська, будинок 26, Кагарлицького району Київської області.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, Земельним кодексом України, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа: приватний нотаріус Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 1, розташовану за адресою: вулиця Комунарська, будинок 26, Кагарлицького району Київської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко