Справа № 686/9947/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого - судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Жмеринського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 3, Міністерства інфраструктури України, Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Жмеринського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 3, Міністерства інфраструктури України, Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» про визнання права власності на квартиру. Позивачі вказують, що наказом начальника ОСОБА_3 дистанції цивільних споруд (праводаступник - Жмеринського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 3) від 05.02.2003 року № 40 прийнято рішення про приватизацію квартири АДРЕСА_1 та передачу її у власність. Станом на 05.02.2003 року в даній квартирі були зареєстровані та проживали ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4. Відповідно до розрахунку площі квартири що безоплатно приватизується, квартира АДРЕСА_1 мала бути передана у приватизацію безоплатно. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 використали своє право на приватизацію- погасили житлові чеки, про що свідчать відмітки в паспортах. Однак позивачі не отримали свідоцтво про право власності на приватизовану ними квартиру в рівних частках по 1/3. 25.07.2013 року помер ОСОБА_4, із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1,яка є сестрою померлого. Приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 було відкрито спадкову справу, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 було відмовлено, оскільки не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно. У звязку із наведеним позивачі вимушені звернутись до суду та просять визнати за кожним право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1.

Представник позивачів в судове засідання не зявилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задоволити.

Представник відповідача Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, подала заяву про слухання справи у її відсутності, проти позову заперечує.

Відповідачі ОСОБА_3 будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 3 та Міністерство інфраструктури України в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника ОСОБА_3 дистанції цивільних споруд (праводаступник - Жмеринського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 3) від 05.02.2003 року № 40 прийнято рішення про приватизацію квартири АДРЕСА_1 та передачу її у власність, копія наказу наявна в матеріалах справи. Станом на 05.02.2003 року в даній квартирі були зареєстровані та проживали ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, про що свідчить копія довідки про склад сімї та прописку. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 використали своє право на приватизацію- погасили житлові чеки, про що свідчать відмітки в паспортах. Однак позивачі не отримали свідоцтво про право власності на приватизовану ними квартиру в рівних частках по 1/3. 25.07.2013 року помер ОСОБА_4, (дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть). Із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1,яка є сестрою померлого. Приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 було відкрито спадкову справу, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 було відмовлено, оскільки не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно, про що свідчить лист від 22.04.2016 року № 220/01-16.

Відповідно до ст. 1 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» Приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду

на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад

народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно ст 2Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і

більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються

громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Відповідно до зазначених норм законодавства ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 мали право на приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Згідно положень ч.1 ст. 3 . 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його

сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю;

Ч.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» говорить про те, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду.

Відповідно до розрахунку площі квартири що безоплатно приватизується (копія наявна в матеріалах справи) квартира АДРЕСА_1, виходячи із врахування її площі та кількості осіб, які приймали участь у приватизації, мала бути передана у приватизацію безоплатно.

Згідно із п. 30 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово- комунальному господарству № 56 від 15.09.1992 р., при видачі власнику квартири (будинку) свідоцтва про право власності на житло у паспортах усіх повнолітніх членів сімї власника і у свідоцтвах про народження неповнолітніх осіб робиться така відмітка: «Право на безоплатну приватизацію житла використано в обсязі ___ кв.м. при нормі ___ кв. м. загальної площі.»

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 використали своє право на приватизацію, що підтверджують відмітки в їх паспортах.

Згідно із ч. 5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у

гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Згідно із ч. 4 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Позивачам не було видано свідоцтво про право власності на квартиру, оскільки житловий фонд, який рахувався на балансі відповідача був переданий на баланс Хмельницької міської ради. (лист № БМЕУ 3-7-287 від 15.02.2011 року)

Листом № 760 від 13.10.2011 року Управлінням комунального майна Хмельницької міської ради позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру, оскільки наявний наказ №40 від 05.02.2003 року, яким вирішено питання приватизації квартири.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що фактично ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 використали своє право на приватизацію, одак не отримали свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках по 1/3.

Згідно ст 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 27 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації права власності.

Пленум Верховного Суду України в частині пятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнанння за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 по 1/3 за кожним та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після сметрі ОСОБА_4 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1,2,3,4,5,8 ЗК Україн « Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 328,345 1216, 1218, 1258,1262, ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 2/3 частки ( по 1/3 за кожним) квартири АДРЕСА_1, загальною площею 46,7 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер 25.07.2013 року, на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 46,7 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя