У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В., Леванчука А.О., Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про примусове списання коштів з банківського рахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 1 серпня 2015 року між ним та ОСОБА_5 у нотаріальній формі було укладено договір дарування валютних цінностей, за умовами якого вона подарувала йому 6 400 доларів США, що згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні по відношенню до долара США станом на 3 серпня 2015 року було еквівалентно 135 168 грн. Зазначені кошти зберігаються на її поточному рахунку № НОМЕР_1 у доларах США, відкритому у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») 12 квітня 2013 року згідно із договором банківського рахунку фізичної особи.

Позивач зазначав, що ПАТ «Дельта Банк» протиправно відмовило у задоволенні його, як і ОСОБА_5, заяви про перерахунок цих коштів на його поточний рахунок № НОМЕР_2, відкритий у цьому ж банку, посилаючись на запровадження Тимчасової адміністрації та обмеження, встановлені ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивач ОСОБА_4 посилаючись на порушення його права власності, просив зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у цьому банку, перерахувати грошові кошти у сумі 171 891 грн 93 коп. з поточного рахунку ОСОБА_5 на його поточний рахунок № НОМЕР_2, відкритий у цьому ж банку.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано ПАТ «Дельта Банк» списати з рахунку № НОМЕР_1, відкритого на ім'я ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 171 891 грн 93 коп., перерахувати їх на поточний рахунок № НОМЕР_2ОСОБА_4, відкритий у цьому ж банку.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позову. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення його позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, апеляційний суд правильно виходив із того, що позивач звернувся із вимогою здійснити перерахування грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_5 на свій рахунок у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, проте виконання зазначеної операції банком обмежується положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який поширюється на спірні правовідносини.

Такий висновок суду ґрунтується на вимогах закону та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначеного висновку суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов
А.О. Леванчук І.К. Парінова

Колегія суддів: