АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

24 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Качана В.Я.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» про визнання права власності, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» - Примак Катерини Василівни на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року,

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на грошові кошти на вкладних рахунках та рахунках в розмірі 125 000 грн., яке він набув відповідно до Договору №12/01/1 від 12.01.2014 р. відступлення права вимоги (цесії) за договором банківського вкладу (депозиту) та рахунками, укладеними між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» ( далі - ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК») зі всіма додатками, змінами та доповненнями до нього з набуттям ним за вказаними договорами банківського вкладу та рахунків на суму 125 000 грн. статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12.01.2014 р. між ним та ОСОБА_2 було укладено договір №12/01/1 відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого набув право вимоги та став кредитором за договорами банківських вкладів та рахунків, укладеними між ОСОБА_2 та ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК». Відповідно до п. 5 вказаного договору права власності на грошові вклади від відповідача до нього перейшло з моменту підписання договору, тобто з 12.01.2014 р.

Оскільки відповідач не визнає за ним право власності на вклади та рахунки в розмірі 125 000 грн., у відповідності до вимог ч.1 ст.334, ч.1 ст.392 ЦК України просив позов задовольнити.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 з 12.01.2014 року право власності на вклад в розмірі 125 000 грн., які останній набув відповідно до Договору відступлення права вимоги (цесії) №12/01/1 від 12.01.2014 р. за Договором №D_010348849 банківського строкового вкладу (депозиту) (Вклад «Золотий рік») від 04.03.2013 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» з набуттям ОСОБА_1 за вказаним договором банківського вкладу на суму 125 000 грн. статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» - Примак К.В., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Також просить залучити до участі у розгляді апеляційної скарги Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, як третю сторону. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» суму сплаченого судового збору у розмірі 1 375 грн.

Свої доводи мотивує тим, що ОСОБА_2 15.05.2014 р. отримав гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суму відшкодування у розмірі 200 000 грн. за Договором №D_010348849 банківського строкового вкладу (депозиту) (Вклад «Золотий рік») від 04.03.2013 року. Відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб гарантованої суми за вказаним договором ОСОБА_2, як вкладнику, здійснено в повному обсязі. Вимоги ОСОБА_2 в частині, що перевищують гарантовану суму, за його заявою від 25.06.2014 р. було внесено до реєстру акцептованих вимог кредиторів цього банку. Оскільки банк не був повідомлений про відступлення права вимоги, виплата вкладнику ОСОБА_2 та включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів є належним виконанням зобов'язань, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». ОСОБА_1 не є вкладником в розумінні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо частини вкладу у розмірі 125 000 грн., проте може бути кредитором, вимоги якого можуть бути задоволені в четверту чергу, відповідно до черговості, передбаченої ст.52 цього Закону.

Ухвалюючи рішення про визнання за ОСОБА_1 права власності на суму вкладу за вказаним договором з наданням статусу вкладника, судом першої інстанції не враховано, що вказане рішення може вплинути на права та обов'язки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При цьому представника Фонду, який складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування, не було залучено до участі в справі в якості третьої особи.

В судовому засіданні представник ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» - Примак К.В. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 -ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст. 629 ЦК України щодо обов'язковості договору, ч.1 ст.334 ЦК України щодо моменту набуття права власності за договором, а також тієї обставини, що право власності позивача на вклад, яке він правомірно набув на підставі договору цесії та разом з цим набув статусу вкладника, не визнається відповідачем.

Колегія суддів не погоджується з такими висновком суду, оскільки останній не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 року №107 «Про віднесення ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 р. прийнято рішення розпочати процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2014 р. по 02.06.2014 р.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 10 червня 2014 року №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 11.06.2014 р. прийнято рішення №45 щодо початку ліквідації цього банку та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку на період з 11.06.2014 р. по 10.06.2015 р., а 21.05.2015 р. - №103 про продовження строків здійснення ліквідації до 10.06.2016 р. включно.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 березня 2013 року між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_2 (вкладник) укладено Договір №D_010348849 банківського строкового вкладу (депозиту) (Вклад «Золотий рік»).

За умовами вказаного договору ОСОБА_2 передав, а банк прийняв для зберігання грошові кошти у гривні, що надійшли на його вкладний рахунок НОМЕР_1 в розмірі 690 000 грн. на строк з 03.03.2013 р. до 07.03.2014 р.

12 січня 2014 року між ОСОБА_2 (цедент) та ОСОБА_1 ( цесіонарій) укладено договір №12/01/1 відступлення права вимоги (цесії, за умовами якого цедент відступає право вимоги, а цесіонарій набуває право такої вимоги, належне цедентові, і стає кредитором (договірне правонаступництво) за договорами банківських вкладів (депозитів) та банківських рахунків, укладеними між цедентом та ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», на суму боргу в розмірі 125 000 грн.(а.с.6).

Оскільки вказаний договір не містив посилання на конкретні договори, за якими відступається право вимоги, під час розгляду справи в суді 07.12.2015 р. представником відповідача було надано додаткову угоду №1 до договору №12/01/1 відступлення права вимоги (цесії) від 12.01.2014 р.

Вказаною угодою сторони конкретизували, що під терміном «Договори з банком» (договорами банківських вкладів (депозитів) та банківських рахунків) в пункті 1 Договору цесії №12/01/1 від 12.01.2014 р. мається на увазі Договір №D_010348849 банківського строкового вкладу (депозиту) (Вклад «Золотий рік») від 04.03.2013 р. (а.с.55).

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють.

Вимога, що передається іншій особі в порядку цесії, переходить до неї в тому обсязі, в якому вона раніше належала цедентові.

Ураховуючи, що договір цесії є похідним від основного договору, то і всі умови договору банківського строкового вкладу (депозиту) мають застосовуватись до позивача таким же чином, як і до клієнта банку.

Встановлено, що ОСОБА_2 отримав гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суму відшкодування у розмірі 200 000 грн. за договором Договір №D_010348849 банківського строкового вкладу (депозиту) (Вклад «Золотий рік») від 04.03.2013 р.

При цьому останній 25.06.2014 р. звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» з заявою про включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Оскільки відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_2 в статусі вкладника було здійснено у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в повному обсязі, правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на грошові кошти в сумі 125000 грн. з набуттям останнім статусу вкладника були відсутні.

Положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вимоги вкладників -фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, задовольняються в порядку черговості.

За таких підстав, внаслідок укладення договору відступлення права вимоги, позивач набув статус кредитора, а не вкладника банку.

Суд першої інстанції у порушення норм процесуального права вказану обставину не врахував та дійшов неправильного висновку про можливість захисту прав позивача на грошові кошти у обраний ним спосіб.

За таких обставин ухвалене по справі рішення не може вважатись законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим, відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» - ПримакКатерини Василівни задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» про визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» витрати по сплаті судового збору в сумі 1375 грн. (одна тисяча триста сімдесят п'ять гривень).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді:

Справа №22-ц/796/2540/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Бабко В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.