Провадження № 2/127/5596/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Овсюка Є.М.,

при секретарі Олійник І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог страхову компанію ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої наслідками дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

16.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої наслідками дорожньо транспортної пригоди. В позові зазначає, що 13.11.2015 року о 17 годині в м.Вінниця по вулиці Чорновола водій ОСОБА_2 керуючи належним йому транспортним засобом - автомобілем «Опель» д/н НОМЕР_1, не дотримавшись безпечної дистанції руху та не переконавшись у безпеці своїх дій допустив зіткнення із стоячим автомобілем «Фольксваген» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 і в подальшому допустив зіткнення з автомобілем «Ніссан» модель X-TRAJL, д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 чим причинив пошкодження транспортних засобів. Вина відповідача ОСОБА_2 в скоєному ДТП підтверджена постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.12.2015 року в якій він свою вину визнав повністю.

Посилаючись на норми ст..ст. 16, 22, 1187 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача нанесену йому матеріальну шкоду розмір якої визначено висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 1657/16-21 від 29.06.2016 року проведеного експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4 і який складає 52603,17 гривень, а також відшкодувати вартість оплати експертного висновку в розмірі 634,32 гривень, 3000 гривень за оплату наданої йому правової допомоги і 1051,20 гривень сплаченого судового збору.

Крім того, позивач просить стягнути на його користь 50 000 гривень моральної шкоди обґрунтовуючи її тим, що в результаті ДТП він одержав забій грудної клітини, струс головного мозку та забій хребта, в звязку з чим перебував на лікуванні в Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні з 15.11.2015 року по 28.11.2015 року і витратив свої кошти на придбання ліків, зазнав значної моральної шкоди, яка виражалась в фізичному болю, емоційних та душевних стражданнях і хвилюваннях.

Душевні страждання, як зазначив позивач, викликані тим, що відповідач не прагне добровільно компенсувати йому понесені збитки.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав позов, обґрунтовуючи його викладеними в позові обставинами.

Представники відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнали, вважаючи його незаконним і необґрунтованим і зазначили, що 20.06.2015 року між ОСОБА_2 та страховою компанією ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» складено поліс № АЕ/2611854 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Даним полісом забезпечено транспортний засіб автомобіль «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) 50 000 гривень.

При подібних обставинах позивач повинен предявити вимоги про відшкодування шкоди до страховика, але він не предявляючи вимоги до страхової компанії позбавляється права відшкодувати шкоду від завдавача такої шкоди.

Також зазначають, що встановлений ліміт відповідальності страхової компанії в розмірі 50 000 гривень достатній для відшкодування шкоди. Просять не приймати до уваги проведене позивачем автотоварознавче дослідження від 29.06.2016 року, яке проведене через 7 місяців з часу ДТП лише по результатам огляду наданих позивачем матеріалів та фото. Свої заперечення представники відповідача надали в письмовому виді яке приєднане до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 12.10.2016 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача притягнуто страхову компанію ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ».

Клопотанням від 09.12.2016 року страхова компанія ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» просить провести слухання справи у їх відсутність, з позовом не погоджується, про що надала суду свої заперечення, які долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і матеріали адміністративного провадження, оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов наступного висновку.

По справі встановлено, що 13.11.2015 року о 17 годині в м.Вінниця по вулиці Чорновола водій ОСОБА_2 керуючи належним йому транспортним засобом- автомобілем «Опель» д/н НОМЕР_1, не дотримавшись безпечної дистанції руху та не переконавшись у безпеці своїх дій допустив зіткнення із стоячим автомобілем «Фольксваген» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 і в подальшому допустив зіткнення з автомобілем «Ніссан» модель X-TRAJL, д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 чим причинив пошкодження транспортних засобів.

ОСОБА_2 є власником автомобіля «Фольксваген Кеді» д/н НОМЕР_2, який 20.06.2015 року уклав з приватним акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за оформленим полісом АЕ/2611854, копію якого долучено до матеріалів справи.

Предметом укладеного договору є страхування ризику настання цивільно правової відповідальності водія визначеному в полісі (ОСОБА_2П.) внаслідок ДТП під час керування автомобілем.

Відповідно до зазначеного виду страхування Страхувальник (водій) у разі спричинення ДТП звільняється від відповідальності відшкодувати шкоду, нанесену третім особам, а Страховик, навпаки, приймає зобовязання покрити матеріальні збитки понесені третіми особами, внаслідок протиправних дій застрахованого автомобіля.

Таким чином, по справі після визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні ДТП 13.11.2015 року між сторонами спору на підставі укладеного полісу АЕ/26411854, виникли правовідносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Процедура врегулювання подій, що має ознаки страхової та узгодження розміру страхової суми у сфері обовязкового страхування, визначена спеціальним законом України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961 IV).

Згідно ст.. 6 Закону № 1961 IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 1.3. ст.. 1 Закону № 1961 IVпотерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Для визнання події страховою, у відповідності до п. 33.3. ст. 33 та п. 33.1 ст. 33 Закону N 1961-IV, потерпіла особа, яка має право на отримання страхового відшкодування зобов'язана: повідомити страховика про подію;

зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Відповідно п. 34.2 ст. 34 Закону N 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та /або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

16.11.2016 року позивач подав до страховика повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, встановленого зразка.

18.11.2016 р. у межах десятиденного строку, уповноважений Страховиком представник у присутності Позивача, провів огляд пошкодженого т/з «Nissan X-Trail» д/н НОМЕР_3, та у відповідності до виявлених пошкоджень було складено та скріплено підписами сторонами, акт № З 179 технічного стану транспортного засобу.

Так, на підставі вищезазначеного акту та зафіксованих в ньому пошкоджень, пов'язаних із ДТП, Страховик згідно п.п. 34.2, 34.3. ст. 34 Закону N 1961 -IV, замовив звіт з оцінки транспортного засобу, складеного 18.11.2015 р. за № 3179.

За таких обставин, з боку Страховика було виконано всі необхідні дії з оперативної організації огляду пошкодженого т/з, дотримано строків з складання експертної оцінки з визначення матеріального збитку для подальшого узгодження із Позивачем виплати страхового відшкодування .

Відповідно до ст.ст. 12, 22, 29, 32, 36 Закону N 1961 -IV, Страховик здійснює розрахунок страхового відшкодування за наступними умовами:

-У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи;

-У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленом у законодавством;

-Страховик не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу (ВТВ);

-Страхове відшкодування, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (ПДВ);

-Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Страховик незобовязаний брати на себе грошову відповідальність за втрату товарного вигляду, технічний знос транспортного засобу за весь період експлуатації, а також не зобов'язаний нести відповідальність за зміну економічних факторів, що впливають на вартість обсягу ремонтних робіт.

За таких обставин, визначення розміру нанесеного матеріального збитку т/з «Nissan X-Trail» д/н НОМЕР_3 у звіті № 3179 від 18.11.2015 р., експертом розрахувався із використанням спеціалізованих нормативно-правових актів, рекомендованих для проведення розрахунку матеріального збитку у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, оцінка матеріального збитку автомобіля НОМЕР_4 проводилась з урахуванням наявних дефектів, пов'язаних безпосередньо із настанням події 13.11.2015 р.;

Пунктом 32 Національного Стандарту № 1 встановлено, що для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

Отже у відповідності до ст. 22 Закону N 1961-1V, у звіті № 3179 від 18.11.2015 р., ринкова вартість автомобіля, вартість замінних деталей та норма/час роботи з відновлювального ремонту, бралися за цінами, рекомендованими державним спеціалізованим видавництвом «Довідник Бюлетень Автотоварознавця» в редакції № 82 ДНДІСЕ, ІОЦ СЕУ, 2015 р.» (діючого на дату ДТП).

- У відповідності до ст. 29 Закону N 1961-IV, оцінка матеріального збитку здійснювалась з використанням засобів та з необхідним обсягом робіт, пов'язаних з відновлюв(ільним ремонтом (тобто роботи, що не передбачають повну заміну пошкоджених деталей), а також з визначенням коефіцієнту фізичного зносу деталей колісного транспортного засобу.

Спеціальним Законодавством, що регламентує порядок та умови розрахунку коефіцієнту фізичного зносу за вимогами Закону N 1961-1, виступає Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» (затвердженою Наказом МЮУ ФДМУ від 24.11.2003р.).

Відповідно до вимог Методики - фізичний знос КТЗ (його складових) це утрата вартості ДТЗ (його складових), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей ДТЗ (його складових) порівняно з вартістю нового подібного ДТЗ (його складових).

Підставою для нарахування коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 0,64 у звіті № 3179 від 18.11.2015 р., стало перевищення строку експлуатації т/з (11, 83 років) «ІЧіззап Х-Тгаіі» д/н НОМЕР_3, встановленого п.п. 7.38 Методики.

З гідно п.п.7.38. Методики значення ЕЗ приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ;»

Відповідно п.п. 7.41 Методики для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення ЕЗ приймається рівним 0,7.

У відповідності до п. 32.7 ст. 32 Закону N 1961-IV, експертом до визначення розміру матеріального збитку не було включено втрату товарної вартості (ВТВ).

У висновку Верховного суд України по постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за І півріччя 2014 року, зазначено, що у відповідності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, у сфері зв'язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг" шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, Страховик не відшкодовує.

Сума страхового відшкодування була розрахована наступним чином:

Загальна сума матеріального збитку (з урахуванням фізичного зносу та ВТВ) становить 19 964, 77 грн. з включенням ПДВ.

Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону N 1961-IV, сума що відповідає розміру оціненої шкоди застосовується ПДВ

Так суму 19 964, 77 грн. ділимо / на 1.2 (20 % ПДВ), отримаємо 16 636,67 грн.

При цьому необхідно зазначити відповідно ст.12 Закону N 1961 -IV,

«Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно полісу № АЕ/26411854,розмір франшизи становить 500,00 грн. (п'ятсот гривень).

Так із суми 16 636, 67 грн. (загальний розмір страхового відшкодування з ПДВ) віднімаємо франишзу 500,00 грн. маємо = 16 136,67грн.

Таким чиномСтраховиком було прийнято рішення про перерахування страхового відшкодування в розмірі 16 136, 67 грн. (шістнадцять тисяч сто тридцять шість гривень 67 коп.).

Виключною підставою для здійснення виплати страхового відшкодування є подання особою, яка має право на отримання страхового відшкодування до Страховика, відповідної заяви про виплату.

Так ст. 35 Закону N 1961-IV закріплено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Пунктом 35.2. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування» встановлено, що до заяви про виплату страхового відшкодування додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до

законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння

дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Відповідно до п. 36.2 ст. Закону N 1961-ІУ «Про обов'язкове страхування» cтраховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з

особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

При цьому, обов'язковість подання заяви на виплату та додатків, визначених п. 35.2 Закону N 1961-IV, полягає у забезпеченні гарантій захисту майнових прав особи з отримання належного їй страхового відшкодування, а також захисту майнових інтересів Страховика з правомірного прийняття рішення з проведення виплати страхового відшкодування, що відповідає дійсним обставинам події.

Так, 29.12.2015 р. Позивач подав заяву на виплату страхового відшкодування, зазначивши не повні банківські реквізити.

Страхова компанія, намагаючись виконати в повному обсязі свої зобов'язання за полісом № АЕ/26411854, та вчасно закрити страхову справу, неодноразово направляла на вказану Позивачем адресу проживання, листи про надання повних банківських реквізитів, однак дані запити постійно повертались УДП, у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

При цьому, Позивач жодним чином не звертався до Страховика щодо з'ясування причин/перешкод з призупинення виплати належного йому страхового відшкодування.

Пунктом 36.7 ст. 36 Закону N 1961-ІV - рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 дотримуючись встановленої законом процедури подав до Страховика заяву на виплату страхового відшкодування, зазначивши при цьому не повні банківські реквізити, що унеможливило одержання ним страхового відшкодування, а на вимоги про надання повних банківських реквізитів не реагував і не одержання від страховика страхового відшкодування в судовому порядку не оскаржив, а натомість вирішив відшкодувати матеріальні збитки безпосередньо від завдавача шкоди ОСОБА_2 ігноруючи звільнення завдавача шкоди від відповідальності і наявність відповідальності по відшкодуванню матеріальної шкоди в межах страхової суми у Страховика. Також розмір Страхова компанія визначила в сумі 16636,67 гривень, а оскільки страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи розмір якої становить 500 гривень потерпілій в ДТП особі до відшкодування належить до сплати 16636,67 гривень 500 гривень =16136,67 гривень. З зазначеною сумою позивач погодився і подав заяву про виплату страхового відшкодування, а не одержавши його з власної вини замовив авто товарознавче дослідження, яке проведене29.06.2016 року експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, яке визначило вартість матеріального збитку заподіяного власнику, автомобіля «Нісан» в розмірі 52603,17 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача. Дана вимога є незаконною і не підлягає до задоволення, оскільки Страхувальник не несе відповідальність за матеріальну шкоду, заподіяну ДТП, оскільки його цивільно правова відповідальність була застрахована в Страховій компанії, яка в межах страхової суми відшкодовує збитки. Непредявлення вимог до Страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 застраховано свою відповідальність в межах 50 000 гривень, то сума відшкодування не сплачена позивачу ОСОБА_1 покривається лімітом страхового відшкодування і як в письмових запереченнях на позов пояснив Страховик він прагне виконати вимоги Закону N 1961-ІVна підставі полісу № АЕ/26411854 та перерахувати суму страхового відшкодування, узгодженої відповідно спеціалізованого законодавства у сфері обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також суд не вважає належним доказом проведене на замовлення позивача авто товарознавче дослідження від 29.06.2016 року відповідно до якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Нісан» складає 52 603,17 гривень.

При цьому, суд враховує, що дане дослідження проведено через 8 місяців з часу ДТП яка сталась 13.11.2015 року за участю лише власника автомобіля і поскільки на цей час автомобіль власником був відремонтовано за власний рахунок авто технічне дослідження проведено по результатам наданих позивачем матеріалів та наданих кольорових фото, що унеможливлює надання обєктивного висновку. З цих підстав суд не приймає до уваги як належний доказ авто товарознавче дослідження від 29.06.2016 року.

Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінив в розмірі 50 000 гривень посилаючись на фізичну біль, душевні страждання та хвилювання суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в цій частині.

Згідно ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З правової позиції Верховного Суду України від 9 вересня 2015 року, висловленій в постанові № 6-322цс15 вбачається, що у разі, якщо події, які породили цивільне право позивача на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, відбулися після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, то такі позовні вимоги підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167, 1168 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивач дійсно перебував на лікуванні в обласній психоневрологічній лікарні ім.. Ющенко в період часу з 15.11.2015 року по 28.11.2015 року з діагнозом «струс головного мозку» і що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого №9452. Також поніс моральні страждання в звязку з пошкодженням його майна, що дає підстави для часткового задоволення позову в цій частині.

Належних доказів понесених витрат на лікування, повязане з наслідками ДТП позивач суду не надав.

Враховуючи зазначене, суд з врахуванням наведеного, приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером, одержує мінімальну пенсію за віком , хворіє і потребує медичної допомоги, що суд враховує при визначенні розміру стягнення моральної шкоди приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 000 гривень моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати суд стягує пропорційного до розміру задоволених позовних вимог позивачу.

Відповідач понесених судових витрат не має.

Враховуючи наведене та керуючись ст..ст. 11, 22, 23, 999, 1166, 1167, 1187 ЦК України, Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,ст.ст. 3, 15, 57-60,88 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 гривень моральної шкоди.

В позові в частині стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 100 гривень судового збору, 600 гривень за правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: