Справа № 204/430/16-ц
Провадження № 2/204/719/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Онбиш А.О.,

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

за участю представників відповідача адвоката ОСОБА_2,

адвоката ОСОБА_3,

адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання угод та стягнення суми,

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просила:

-розірвати угоду про надання юридичної допомоги у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про розділ майна, набутого у шлюбі, укладену 16 березня 2015 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_8;

-розірвати угоду про надання юридичної допомоги у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на дитину, укладену 23 березня 2015 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_8;

-розірвати угоду про надання юридичної допомоги у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_7, укладену 18 травня 2015 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_8;

-стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 19715,00 грн.;

-стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви, позивач вказала на те, що за порадою своїх знайомих, у березні 2015 року вона звернулась до адвоката ОСОБА_6 з проханням про надання правової допомоги, які рекомендували останню як високопрофесійного адвоката, заслуженого юриста України. Так, 16 березня 2015 року вона уклала угоду з відповідачем, відповідно до якої остання зобовязалась надати їй юридичну допомогу у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про розділ майна, набутого у шлюбі, що знаходився у провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, а вона зобовязалась оплатити роботу відповідача у розмірі не менше 12000,00 грн., що в еквіваленті складало 525 доларів США. Згідно з укладеною угодою від 16.03.2015 р. відповідач мала надати наступні юридичні послуги: ознайомлення зі справою, надання усних правових консультацій, складання проектів правових документів по справі, представництво інтересів у суді. Загальна ціна вищезазначених послуг була визначена в угоді від 16.03.2015 р. - у розмірі не менше 12000,00 грн. При цьому, в угоді від 16.03.2015 р., ціна кожної окремої послуги, не була зазначена; факторами, що впливали на визначення розміру оплати, були: терміновість виконання робіт по справі, ступінь складності і новизни правових питань, що стосуються справи, необхідність досвіду для ведення справи, професійний досвід і суттєві професійні здібності відповідача та інші. На виконання умов угоди від 16.03.2015 р., позивач, в той же день, передала відповідачу на її вимогу у рахунок передоплати юридичної допомоги 12000,00 грн., а також надала всі необхідні документи і інформацію, необхідні для участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про розділ майна, набутого у шлюбі, про які просила відповідач. Отримавши 12000,00 грн. у рахунок передоплати юридичної допомоги по угоді від 16.03.2015 р., відповідач не надала жодного документу на підтвердження отримання оплати за свої послуги і не склала акт (звіт) про надання послуг. На виконання умов угоди від 16.03.2015 р., відповідач склала проекти семи адвокатських запитів до університету, школи, пенсійного фонду, виконавчої та реєстраційної служби, надала одну усну правову консультацію, склала заперечення на позовну заяву, склала одну заяву про відкладення судового засідання, прийняла участь у одному судовому засіданні 20 квітня 2015 року у якості представника, прибула до суду 15 травня 2015 року для участі у судовому засіданні, але судове засідання не відбулося. Жодних інших правових послуг згідно з угодою від 16.03.2015 р. відповідач не надавала. З урахуванням подальших подій та якості підготовлених документів, позивач вважає, що не отримала кваліфікованої правової допомоги з боку відповідача під час виконання умов угоди від 16.03.2015 р.

Також, 23 березня 2015 року позивач уклала нову угоду з відповідачем, відповідно до якої остання зобовязалась надати юридичну допомогу у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дитину, що знаходився у провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, а вона зобов'язалась оплатити роботу відповідача у розмірі не менше 3200,00 гри., що в еквіваленті складало 155 доларів США. Згідно з укладеною угодою від 23.03.2015 р. відповідач мала надати наступні юридичні послуги: ознайомлення зі справою, надання усних правових консультацій, складання проектів правових документів по справі, представництво інтересів у суді. Загальна ціна вищезазначених послуг була визначена в угоді від 23.03.2015 р. - у розмірі не менше 3200,00 грн. При цьому, в угоді від 23.03.2015 р., ціна кожної окремої послуги, не була зазначена; факторами, що впливали на визначення розміру оплати, були: терміновість виконання робіт по справі, ступінь складності і новизни правових питань, що стосуються справи, необхідність досвіду для ведення справи, професійний досвід і суттєві професійні здібності відповідача та інші. На виконання умов угоди від 23.03.2015 р., позивач, ще 16 березня 2015 року, під час укладення першої угоди, передала відповідачу на її вимогу у рахунок передоплати юридичної допомоги 3200,00 грн., а також надала всі необхідні документи і інформацію щодо позову до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на дитину. Отримавши 3200,00 грн. у рахунок передоплати юридичної допомоги по угоді від 23.03.2015 р., відповідач не надала жодного документу на підтвердження отримання оплати за свої послуги і не склала акт (звіт) про надання послуг. На виконання умов угоди від 23.03.2015 р., відповідач надала одну усну правову консультацію тривалістю 30 (тридцять) хвилин та прибула до суду 13 травня 2015 року для участі у судовому засіданні, але судове засідання не відбулося. Жодних інших правових послуг згідно з угодою від 23.03.2015 р. відповідач не надавала. З урахуванням подальших подій вважає, що вона, також, не отримала кваліфікованої правової допомоги з боку відповідача під час виконання нею умов угоди від 23.03.2015 р.

Також, 18 травня 2015 року позивач уклала нову угоду з відповідачем, відповідно до якої остання зобовязалась надати юридичну допомогу у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_7, та зобов'язалась оплатити роботу відповідача у розмірі не менше 10000,00 гри., що в еквіваленті складало 455 доларів США. Згідно з укладеною угодою від 18.05.2015 р. відповідач мала надати наступні юридичні послуги: ознайомлення зі справою, надання усних правових консультацій, складання проектів правових документів по справі, представництво інтересів у суді. Загальна ціна вищезазначених послуг була визначена в угоді від 18.05.2015 р. - у розмірі не менше 10000,00 грн. При цьому, в угоді від 18.05.2015 р., ціна кожної окремої послуги, не була зазначена; тарифи із зазначенням вартості юридичних послуг до проекту угоди не додавались.

Отже, позивач вважає, що через неналежне виконання умов угод від 16.03.2015 р., від 23.03.2015 р. та від 18.05.2015 р., вона не отримала кваліфікованої юридичної допомоги з боку відповідача; вважає, що наявні істотні порушення угод з боку відповідача, у звязку з чим, позивач вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Представники відповідача, кожний окремо, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили в позові відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_9 є адвокатом, з 1995 року здійснює адвокатську діяльність. Згідно із ОСОБА_10 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені вищевказаним законом , а адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідач надавала правову допомогу по трьом угодам сумлінно, якісно та доброчесно. Однак, позивач, в своєму позові, необґрунтовано скаржиться на неякісність наданої правової допомоги та незаконно висуває вимоги щодо стягнення з неї грошових коштів. Положення ч.1 ст.59 Конституції України гарантує кожному право на вільний вибір захисника своїх прав. Отже, позивач скористалась своїм правом та вибрала захисником своїх прав відповідача, без жодного примусу. Зазначили, що справа виникла саме внаслідок порушення адвокатом позивача ОСОБА_10 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики та елементарних норм етики та спілкування між людьми.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з наступним.

В судовому засіданні встановлено, що 16 березня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено угоду, відповідно до якої остання зобовязалась надати позивачу юридичну допомогу у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про розділ майна, набутого у шлюбі, що знаходився у провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, а позивач зобовязалась оплатити роботу відповідача у розмірі не менше 12000,00 грн., що в еквіваленті складало 525 доларів США (а.с.15). Згідно з укладеною угодою від 16.03.2015 р., юридичні послуги складають: ознайомлення зі справою, надання усних правових консультацій, складання проектів правових документів по справі, представництво інтересів у суді. Загальна ціна вищезазначених послуг була визначена в угоді від 16.03.2015 р. - у розмірі не менше 12000,00 грн.

Також, 23 березня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено угоду, відповідно до якої остання зобовязалась надати юридичну допомогу у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дитину, що знаходився у провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, а позивач зобов'язалась оплатити роботу відповідача у розмірі не менше 3200,00 гри., що в еквіваленті складало 155 доларів США (а.с.16). Згідно з укладеною угодою від 23.03.2015 р., юридичні послуги складають: ознайомлення зі справою, надання усних правових консультацій, складання проектів правових документів по справі, представництво інтересів у суді. Загальна ціна вищезазначених послуг була визначена в угоді від 23.03.2015 р. - у розмірі не менше 3200,00 грн.

Також, 18 травня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено угоду, відповідно до якої остання зобовязалась надати юридичну допомогу у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_7, а позивач зобов'язалась оплатити роботу відповідача у розмірі не менше 10000,00 гри., що в еквіваленті складало 455 доларів США (а.с.17). Згідно з укладеною угодою від 18.05.2015 р., юридичні послуги складають: ознайомлення зі справою, надання усних правових консультацій, складання проектів правових документів по справі, представництво інтересів у суді. Загальна ціна вищезазначених послуг була визначена в угоді від 18.05.2015 р. - у розмірі не менше 10000,00 грн.

Посилання позивача на те, що через неналежне виконання умов угод від 16.03.2015 р., від 23.03.2015 р. та від 18.05.2015 р., вона не отримала кваліфікованої юридичної допомоги з боку відповідача є необґрунтованими у звязку з наступним.

ОСОБА_10 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає дотримання Правил адвокатської етики як одного з основних зобов'язань адвоката, які він бере на себе, складаючи Присягу адвоката України.

Встановлено, що ОСОБА_9 є адвокатом, з 1995 року здійснює адвокатську діяльність (а.с.145).

Згідно із ОСОБА_10 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені вищевказаним законом, а адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Положення ч.1 ст.59 Конституції України зазначають про те, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Отже, позивачка скористалась своїм правом та вільно вибрала захисником своїх прав відповідачку без жодного примусу.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за субєктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладення, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Задля надання відповідачці повноважень представляти інтереси позивачки в судах та інших установах та організаціях, ОСОБА_5 надала довіреність, а також підписала з ОСОБА_8 договори про надання правової допомоги (а.с.15,16,17).

Згідно із ОСОБА_10 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське обєднання) зобовязується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Тобто, вищевказаний договір передбачає права та обовязки кожної сторони, а саме адвоката надати правову допомогу та захист, а клієнта - сплатити надання правової допомоги.

ОСОБА_10 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що видами правової допомоги є надання правової інформації, консультацій і розяснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

В судовому засіданні встановлено, що під час здійснення відповідачем адвокатської діяльності, остання використовувала, не заборонені законом та договором про надання правової допомоги необхідні дії для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема:

1) зверталася з адвокатськими запитами, у тому числі, щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських обєднань, а також до фізичних осіб;

2) представляла і захищала права, свободи та інтереси позивача у суді ;

3) ознайомлювалася з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом;

4) складала заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавала їх у встановленому законом порядку;

5) була присутня на судових засіданнях та в судах та давала пояснення щодо суті правової допомоги;

6) збирала відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувала, отримувала документи, їх копії, ознайомлювалася з ними та опитувала осіб за їх згодою;

7) застосовувала технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справ, в яких здійснювала представництво, в порядку, передбаченому законом, та інше.

Встановлюючи зазначені факти, зясовано, що відповідач використовувала всі права та сумлінно виконувала обовязки, які передбачені ОСОБА_10 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України та міжнародними угодами , дотримуючись під час здійснення адвокатської діяльності Присяги адвоката України.

Судом також враховується, що ОСОБА_9 має майже 30 років стажу роботи юристом і вже 20 років працює адвокатом (а.с.145); здобула багато юридичного досвіду, має багато нагород, почесних грамот, подяк, дипломів, сертифікатів, свідоцтв, як України, так і Дніпропетровського регіону, двічі є лауреатом Всеукраїнського конкурсу «Юрист року»; постійно вчиться, працює над підвищенням свого професійного рівня, як викладач працює в Національній школі суддів України; має також міжнародний юридичний досвід; приймала участь у створенні ряду українських нормативних актів, працювала в Європі з метою гармонізації законодавства України з європейським законодавством, навчалася та працювала за правозахисною тематикою в США, Польщі, Великобританії, Швеції, Росії, Бельгії (а.с.115-144).

Зазначені обставини професійної діяльності підтвердили і свідок ОСОБА_11, яка є приватним підприємцем та клієнтом ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_12, колега - адвокат, директор юридичного центру, допитані, кожний окремо, в судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками ОСОБА_11, ОСОБА_12 Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються зібраними та дослідженими у справі доказами.

За таких обставин, посилання позивача на неякісні, непрофесійні роботи, здійснені відповідачем за угодами від 16.03.2015 р., від 23.03.2015 р. та від 18.05.2015 р. є оціночними судженнями неналежної та неуповноваженої для таких оцінок особою, а тому, правового значення для вирішення зазначеного спору, з урахуванням його характеру та юридично значимих фактів, не мають.

Так, позивач ОСОБА_5, допитана в судовому засіданні за її згодою в якості свідка, відповідно до положень ст.62 ЦПК України, зазначила, що дійсно вона уклала з ОСОБА_8 угоди від 16.03.2015 р., від 23.03.2015 р. та від 18.05.2015 р. про надання правової допомоги. З урахуванням подальших подій та якості підготовлених документів, позивач вважає, що не отримала кваліфікованої правової допомоги з боку відповідача; інші адвокати, які надавали їй консультації та багато з яких допомагали складати документи, як наслідок, надали оцінку роботи ОСОБА_6 неякісна, проте, суд не приймає до уваги зазначені свідчення, та вважає, що тим самим, як адвокатом позивача, так і іншими, було грубо порушено вимоги ОСОБА_10 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правила адвокатської етики, якими встановлена пряма заборона надавати оцінку роботи своєму колезі, оскільки для цього існують компетентні органи адвокатського самоврядування, які повноважні оцінювати роботу адвоката та його відносини з клієнтом.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13, яка є мамою позивача, підтвердила укладення угод з ОСОБА_8 про надання правової допомоги її доньці ОСОБА_5; також зазначила, що її консультує не один адвокат та вважає, що її донька не отримала кваліфікованої правової допомоги з боку відповідача. Проте, суд, критично відноситься до таких свідчень, оскільки вказаний свідок має свою заінтересованість в результаті розгляду справи.

ОСОБА_10 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме стаття 29 передбачає припинення, розірвання договору про надання правової допомоги, оскільки за загальним правилом дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням, однак договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому, клієнт зобовязаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському обєднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське обєднання) зобовязаний (зобовязане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, повязані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Як вбачається із копії нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_5 до компетентних органів (а.с.65), остання скасувала довіреність, яку було видано на імя ОСОБА_6 з повноваженнями представляти її інтереси та вести від її імені справи в судах усіх інстанцій (а.с.65).

З цього моменту, 10 серпня 2015 року, ОСОБА_9 була позбавлена можливості представляти інтереси ОСОБА_5 та вести від її імені справи в судах усіх інстанцій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме з вини ОСОБА_5, під час робіт по угодах, останні не були завершені, оскільки саме позивач не надала можливості продовжувати роботи за укладеними угодами та закінчити їх.

Посилання позивача на порушення договорів про надання правової допомоги саме з боку відповідача не ґрунтуються на законі, оскільки однією з підстав розірвання договору за рішенням суду є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз.2 ч.2 ст.651 ЦК України).

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені зазначеною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати, про що зазначено в правовій позиції Постанови Судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. №6-75цс13).

Отже, позивачем, не наведено жодної із зазначених вище підстав істотного порушення договору з боку відповідача, як і не доведено наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати; зазначених обставин позивач не довела, чим не виконала вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Згідно зі ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Правила адвокатської етики, визначають уніфіковане тлумачення норм адвокатської етики, у тому числі щодо винагороди адвоката за виконані ним дії по наданню правової допомоги.

Згідно з положеннями ст.30 ОСОБА_10 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката на здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічна норма викладені в статі 28 Правил адвокатської етики, затвердженим Установчим зїздом адвокатів України 17.11.2012 року. Чинне законодавство не містить заборони на визначення розміру плати (гонорару) за надані послуги (правова допомога) у вигляді відсотків від стягнутого кінцевого результату (фактично стягнутої заборгованості). Виходячи зі змісту положень частини 3 статті 27 ОСОБА_10 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ст.903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором, а за ст.1002 ЦК України повірений має право на плату за виконання свого обовязку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо в договорі доручення не визначено розміру плати повіреному або порядок її виплати, вона виплачується після виконання доручення відповідно до звичайних цін. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.17, ч.ч.1-6 ст.33 Правил адвокатської етики в угоді про надання правової допомоги мають бути чітко і недвозначно визначені всі головні умови, на яких адвокат приймає доручення клієнта. Гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе:

1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення;

2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі;

3) необхідність виїзду у відрядження;

4) важливість доручення для клієнта;

5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт;

6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт;

7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення;

8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом;

9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний з факторів, не має самостійного значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозв'язку стосовно до обставин кожного конкретного випадку. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Судом встановлено, що сторонами самостійно було визначено розмір плати та порядок проведення розрахунків; відповідач та позивач самостійно встановили мінімальний розмір гонорару, що було підтверджено особистим підписом позивача на всіх угодах.

Досліджуючи письмові докази, надані сторонами до матеріалів справи, в усіх угодах від 16.03.2015 р., від 23.03.2015 р. та від 18.05.2015 р. чітко були передбачені та позначені всі фактори, які бралися до уваги, а саме:

- терміновість виконання робіт,

- обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення;

- ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення;

- необхідність досвіду для його успішного завершення;

- вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю юристом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання у звичайному часовому режимі;

- важливість доручення для позивачки;

- професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності юриста.

Враховано судом, що саме з цими умовами погодилась позивач та підписала угоди від 16.03.2015 р., від 23.03.2015 р. та від 18.05.2015 р., тому й розмір гонорару був чітко сформульований та зазначений у фіксованій сумі «не меншій ніж», яка вказана в кожній угоді з врахуванням вказаних факторів.

Таким чином, закон вимагає саме від позивача надання суду доказів того, що саме відповідач відмовилась від захисту її прав, що оплата, у звязку з цим, повинна бути здійснена за фактично виконану роботу та згідно з тарифами оплати; зазначених обставин позивач не довела, чим не виконала вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Крім того, суд зазначає, що останнім було відмовлено в долучені до матеріалів справи заяви про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6500,00 грн., оскільки в порушення вимог ч.2 ст.31 ЦПК України, зазначене клопотання було заявлено на стадії розгляду судом справи по суті.

З метою встановлення факту чи зверталась особисто позивач до відповідача з вимогою надання звіту про виконання договору про надання правової допомоги, на що посилається позивач у своїй позовній заяві, та чи отримувала відповідач зазначену вимогу, судом було досліджено письмові докази та встановлена відсутність письмової вимоги ОСОБА_5 про надання звіту про виконання договору про надання правової допомоги.

Отже, позивачем, не доведено жодної із зазначених вище підстав для розірвання угоди про надання юридичної допомоги у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про розділ майна, набутого у шлюбі, укладену 16 березня 2015 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_8; угоди про надання юридичної допомоги у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на дитину, укладену 23 березня 2015 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_8; угоди про надання юридичної допомоги у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_7, укладену 18 травня 2015 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_8 та стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 19715,00 грн.; як і не підтверджено будь-якими доказами доводи стосовно неякісності виконаної адвокатом роботи, зазначених обставин позивач не довела, чим не виконала вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З огляду на наведені беззаперечні докази представників відповідача, доводи позивача, судом не беруться до уваги, оскільки є безпідставними.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки останній в позові відмовлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 31, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.59 Конституції України, Правилами адвокатської етики, ОСОБА_10 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. ст.203, 526, 627, 651, 901, 903, 1002 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання угод та стягнення суми відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В. Токар