№ 2-1979/16
(№ 760/9152/14-ц)
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10. 03. 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді Бобровника О. В.
при секретарі: Яковенко Н. К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Астра Банк» про виділ частки спільного майна у натурі,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Астра Банк» про виділ частки спільного майна у натурі.
Також судовим рішенням було визнано 1/2 частку у праві власності на вказаний автомобіль за ОСОБА_2
Позивач зазначає, що її право на рівне користування спірним автомобілем відповідачем не визнається та порушується, після остаточного розриву сімейних стосунків у травні 2012 року відповідач один користується автомобілем, на вимоги надавати позивачу автомобіль для користування відмовляє, чим порушується право власності позивача.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав.
Третя особа: ПАТ «Астра Банк» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання представника третьої особи суду не повідомили.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного.
Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що її право на рівне користування спірним автомобілем відповідачем не визнається та порушується, після остаточного розриву сімейних стосунків у травні 2012 року відповідач один користується автомобілем, на вимоги надавати позивачу автомобіль для користування відмовляє, чим порушується право власності позивача, в зв'язку з чим позивач просила суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне.
Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Вбачається, що взаємної згоди щодо розпорядження спільним майном між сторонами не досягнуто, у зв'язку з чим порушується право власності позивача, закріплене нормою ч. 1 ст. 319 ЦК України, а саме володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із спільної часткової власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки.
Положенням ч. 2 ст. 183 ЦК України визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Такою річчю є спірний автомобіль, який неможливо розділити без втрати його цільового призначення.
За змістом вищенаведених норм позивач, як співвласник майна, виділ частки якого у натурі є неможливим, має право на одержання від іншого співвласника - відповідача, грошової компенсації вартості її частки.
В процесі розгляду справи, ухвалою суду від 16. 09. 2014 року по справі було призначено авто товарознавчу експертизу, на вирішення експертів було поставлено наступне питання: «яка дійсна ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля марки КІА Carens, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску на момент проведення експертизи?». Проведення експертизи було доручено Судовій незалежній експертизі України (а.с. 29-30).
Відповідно до Висновку №СЕ-1-2-282/14 судового експерта товарознавця з визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу від 25. 11. 2014 року вбачається, що ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля марки КІА Carens, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску на момент проведення експертизи складає 166127,05 грн. (а.с. 41-50).
Ухвалою суду від 10. 11. 2015 року по справі було призначено додаткову автотоварознавчу експертизу, на вирішення експертів було поставлено наступні питання: «1.Яка ринкова вартість автомобіля марки КІА Carens, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску на момент проведення експертизи у національній валюті та в еквіваленті у доларах США? 2. На яку суму знецінилась вартість автомобіля марки КІА Carens, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, з 01. 05. 2012 року, враховуючи його рік випуску та вартість аналогічних автомобілів цієї моделі?». Проведення експертизи було доручено Судовій незалежній експертизі України (а.с. 168-169).
Відповідно до Висновку №СЕ-1-2-382/15 дод судового експерта товарознавця з визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу від 07. 01. 2016 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки КІА Carens, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску на момент проведення експертизи становить 203064,71 грн. або 8538,00 USD за офіційним курсом НБУ; знецінення середньої ринкової ціни ідентичного КТЗ автомобілю марки КІА Carens, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, за період з 01. 05. 2012 року до моменту проведення експертизи становить 4280,00 USD або 101793,80 грн. за офіційним курсом НБУ (а.с. 181-189).
Відповідно вартість 1/2 частки автомобіля марки КІА Carens, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2 становить 101532,35 грн.
Оскільки спірне майно є предметом спільної власності подружжя при його поділі, виділі в натурі необхідно враховувати роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».
Так, згідно із п. 30 вказаної Постанови у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Оскільки з часу припинення спільного проживання - травня 2012 року відповідач розпоряджався спірним автомобілем самостійно, на свій власний розсуд, право позивача на рівноправне користування спільним майном постійно порушується, а автомобіль не використовується на потреби сім'ї, для визначення знецінення автомобіля за цей період на вирішення експертизи було поставлено відповідне питання.
За результатами додаткової експертизи було визначено знецінення середньої ринкової ціни ідентичного транспортного засобу за період з 01.05.2012 року по час проведення експертизи, що становить 101793,80 грн.
За змістом п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.
Таким чином, для остаточного вирішення спору з поділу майна необхідно розподілити не лише вартість спірного майна, а й суму боргових зобов'язань за кредитом, станом на час припинення спільного ведення господарства.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29.11.2012 року №2-6765/12 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів встановлено, що з травня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинено шлюбні стосунки та ведення спільного господарства.

Згідно із Додатком №1 до Кредитного договору № 26001 сума зобов'язань з 04.05.2012 по 04.11.2015 року складає 27171,53 грн., відповідно половина складає 13585,77 грн.

За вирахуванням вартості частки грошового зобов'язання за кредитом вартість 1/2 частки спірного автомобілю становить 87946,58 грн.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем при розгляді справи було доведено обставини на які вона посилалась при зверненні до суду належними та допустимими доказами.

З урахуванням задоволення позову, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 930,38 грн.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 183, 319, 358, 364 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 213-215, 224-226, 228 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Астра Банк» про виділ частки спільного майна у натурі - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки спільного майна подружжя, а саме автомобіля марки КІА Carens, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, в сумі 87946 грн. 58 коп. та 1/2 від суми знецінення транспортного засобу у розмірі 50896,90 грн., що разом становить 138 843 грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 930,38 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: