АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/1780/К/16 Головуючий в суді першої
Категорія № 27 (IV) Доповідач - Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Митрофанової Л.В.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

із секретарем - Масловою К.В.,

за участі: представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - Курдюмова Михайла Миколайовича,

представника відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 03 липня 2008 року ВАТ «Сведбанк» та фізична особа ОСОБА_4 уклали кредитний договір № 0314/0708/45-019. Відповідно до умов даного договору Банк зобов'язується надати Боржнику (за Кредитним договором - Позичальникові) кредит у сумі 42300,0 USD, а Відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти з користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк (кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі 42300,00 USD.

В свою чергу, відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 28.07.2014 p., має прострочену заборгованість:- за кредитом - 42199,30 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 500415.46 грн., - по відсотках - 25764,01 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 305519,50 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 03.07.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та фізична особа - громадянин України, яким є ОСОБА_5, уклали Договір Поруки № 0314/0708/45-019-Р-1.

Відповідно до умов Договору поруки ОСОБА_5, як поручитель, поручається за виконання ОСОБА_4 обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладений Договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Разом із тим, 28.11.2012 року між TOB «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (TOB «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (TOB «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підстав: Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактор; переходять всі пов'язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язковий платежів.

Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме - TOB «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 03.07.2008 № 0314/0708/45-019 позичальником згідно якого є ОСОБА_4.

Враховуючи викладене в позовній заяві, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», заборгованість в розмірі - 805934,96 грн., а саме - за кредитом - 500415,46 грн.; - по відсотках - 305519,50 грн.; стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі - 3654,00 грн.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2015 року позивачу відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позову посилаючись на те, що ст. 559 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки за відсутності його реального виконання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє права кредитора на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Судом не враховано, що на теперішній час предмет іпотеки не може бути реалізований в рахунок погашення заборгованості.

Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про припинення договору поруки, оскільки строк дії договору поруки встановлений самим договором поруки до повного виконання боржником або поручителем своїх обов'язків, передбачених Основним зобов'язанням.

В письмових поясненнях представник відповідачів просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових пояснень представника відповідачів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією "Вектор Плюс" укладений договір факторингу №1 відповідно до п. 2.1. якого за цим Договором Банк зобов"язується передати у власність Фактору, а Фактор прийняти Права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Банку за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до копії Договору факторингу від 28 листопада 2015 року, укладеного між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні інціативи", клієнт відповідно до умов даного договору відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначеними в реєстрі заборгованості (а.с. 32 - 42).

Згідно актів прийому-передачі заборгованостей боржників за договорами Факторингу від 28 листопада 2012 року, АТ "Сведбанк" передано ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" реєстр заборгованостей Боржників, персональні дані в електронному вигляді, реєстр заборгованостей в повному вигляді (а.с. 43 - 45).

За умовами укладеного 03 липня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 кредитного договору № 0314/0708/45-019 (Кредитного договору на купівлю житлової нерухомості) банк надав позичальнику ОСОБА_4 кредит в розмірі 42 300 доларів США зі сплатою процентів за користування грошовими коштами у розмірі 11,90 % строком до 03 липня 2038 (а.с. 5 - 9).

Також сторонами укладені Договір про внесення змін та доповнень № 1 від 03 вересня 2009 рокута Договір про внесення змін та доповнень № 2 від 03 вересня 2009 року, в яких уточнили порядок здійснення платежів, графік погашення боргу, умови і порядок підвищення і зменшення процентної ставки та інші умови (а.с. 10 - 12).

ОСОБА_4 скористалась кредитними коштами, проте взятих на себе зобов'язань належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість, яка станом на 28 липня 2014 року згідно розрахунку банку склала 805934, 96 грн., а саме: - за кредитом - 500415,46 грн.; - по відсотках - 305519,50 грн (а.с. 62).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_4, 03 липня 2008 року ВАТ «Сведбанк» уклав з ОСОБА_5 договір поруки № 0314/0708/45-019-Р-1, відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі (а.с. 13).

Крім того, кредитні зобов'язання ОСОБА_4 були забезпечені договором іпотеки від 03 липня 2008 року. Копія зазначеного договору сторонами надана не була, однак факт укладення такого договору встановлений рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 жовтня 2013 року у справі № 214/3080/13-ц, яке набрало законної сили 25 березня 2014 року (а.с. 83 - 85).

Зазначеним рішенням за позовом ТОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0314/0708/45-019 від 03 липня 2008 року, укладеним між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_4, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задоволені; звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльностінезалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0314/0708/45-019 від 03.07.2008 року в розмірі 574739 грн. 38 коп., із розрахунку: 337299 грн. - заборгованість по кредиту, 136004 грн. 97 коп. - заборгованість по процентам, 101435 грн. 41 коп. - пеня; стягнуто з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» понесені ним судові витрати в сумі 3441 (три тисячі чотириста сорок одну) грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що іпотекодержатель, скористався передбаченим ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-IV правом звернення стягнення на предмет іпотеки для покриття боргу відповідача ОСОБА_4, а вимога про стягнення суми боргу непокритого іпотечним майном повинна заявлятися лише після фактичного звернення стягнення на предмет іпотеки, та позивачем не доведено наявність боргу непокритого іпотечним майном.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Існування рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не являється підставою для відмови в задоволенні позову позивача, оскільки не свідчить про відсутність заборгованості.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.

Забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Як роз'яснено в п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України). При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня.

Саме такі правові висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2014 року, та № 6-1080цс15 від 03.02.2016, які відповідно до статті 3607 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цієї норми права.

Отже, стягнення заборгованості за основним зобов'язанням не виключається після ухваленням рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке не виконано.

Крім того слід зазначити, що кредитний договір № 0314/0708/45-019 від 03 липня 2008 року є валютним, а відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Таким чином, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 жовтня 2013 року у справі № 214/3080/13-ц про звернення стягнення а предмет іпотеки за кредитним договором № 0314/0708/45-019 від 03 липня 2008 року, яке набрало законної сили 25 березня 2014 року не виконано, отже, стягнення заборгованості за основним зобов'язанням не виключається.

Таким чином висновок суду першої інстанції стосовно того, що існування рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для відмови в задоволенні даного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором та вимога про стягнення суми боргу непокритого іпотечним майном повинна заявлятися лише після фактичного звернення стягнення на предмет іпотеки є безпідставним.

Також безпідставним є висновок суду першої інстанції стосовно того, щопозивачем не доведено наявність боргу непокритого іпотечним майном, оскільки як зазначено вище звернення стягнення на предмет іпотеки, в даному випадку квартиру АДРЕСА_1, заборонено Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті», тобто рішення фактично не виконано, що свідчить про наявність заборгованості за кредитним договором № 0314/0708/45-019 від 03 липня 2008 року саме в розмірі, який заявлено позивачем.

Відповідачами розмір заборгованості за кредитним договором не оспорено.

Також колегія суддів вважає невірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що договір поруки № 0314/0708/45-019-Р-1 від 03 липня 2008 року укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 є припиненим з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно договору поруки, підписаного ОСОБА_5, набуває чинності з моменту його підписання. Сторони, керуючись умовами ч.4 ст. 559 ЦК України встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим договором, є повне виконання позичальником або поручителем своїх зобов'язань, передбачених Основним зобов'язанням.

Із матеріалів справи вбачається, що кредитні кошти були надані банком позичальнику ОСОБА_4 на строк до 03.07.2038 року, тобто сторонами було встановлено термін до якого поручитель поручається за виконання обов'язків Боржником і згідно із договором про внесення змін і доповнень до договору поруки він становить 03.07.2038 року.

Посилання в рішенні суду на ту обставину, що кредитор, скориставшись своїм правом на дострокове повернення кредиту (пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), змінив строк виконання зобов'язання у зв'язку із зміною умов договору, є безпідставним, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки було застосовано як санкцію за порушення виконання зобов'язання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе задовольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в соліданому порядку заборгованості та стягнути за кредитним договором від 03 липня 2008 року № 0314/0708/45-019 в розмірі - 805934 грн. 96 коп., що складається з: заборгованості за кредитом - 500415,46 грн.; заборгованості по відсоткам - 305519,50 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вище наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню, відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ст. 309, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 03 липня 2008 року № 0314/0708/45-019 в розмірі - 805934 (вісімсот п'ять тисяч дев'ятсот тридцять чотири) грн. 96 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 500415,46 грн.; заборгованості по відсоткам - 305519,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати за подачу позовної заяви в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. та судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 4019 (чотири тисячі дев'ятнадцять) грн. 40 коп., а всього судових витрат стягнути 7673 (сім тисяч шістсот сімдесят три) грн. 40 коп. по 3836 (три тисячі вісімсот тридцять шість) грн. 70 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: