НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/3060/16
№ 2/183/1910/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними забудовами та спорудами, а саме: житловий будинок літ. «А» площею 55,4 кв.м., прибудову літ. «а» площею 9,5 кв.м., літню кухню літ. «Б» площею 22,5 кв.м., сарай літ. «З» площею 14,6 кв.м., колодязь літ. «К» площею 7,0 кв.м., що розташовані по вул. Чапаева №14 в с.Орлівщина Новомосковського району, Дніпропетровської області, після смерті ОСОБА_2, яка настала 09 липня 2011 року.

визнати за ОСОБА_1, права забудовника в порядку спадкування за заповітом на надвірні забудови та споруди, а саме: навіс літ «а» площею 3,4 кв.м., сарай літ. «Г» площею 4,8 кв.м., сарай літ. «Д» площею 4,1 кв.м., сарай літ. «Е» площею 42,2 кв.м., сарай літ. «Ж» площею 4,2 кв.м., вбиральню літ. «І» площею 1,0 кв.м., огорожу літ. «№3» площею 37,7 кв.м., хвіртку літ. «№4», ворота літ.«№5» площею 5,8 кв.м., огорожу літ. «№6» площею 200,5 кв.м., хвіртку літ. «№7», огорожу літ. «№8» площею 5,3 кв.м., огорожу літ. «№9» площею 12,7 кв.м., замощенням літ. «1» площею 37,0 кв.м., що розташовані по вул. Чапаєва №14 в с. Орлівщина Новомосковського району, Дніпропетровської області, після смерті ОСОБА_2, яка настала 09 липня 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 липня 2011 року помер ОСОБА_2. Після його смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок з будівлями та спорудами, а саме: літ. «А» площею 55,4 кв.м., прибудовою літ. «а» площею 9,5 кв.м., навісом літ «а» площею 3,4 кв.м., літньою кухнею літ. «Б» площею 22,5 кв.м., сараєм літ. «Г» площею 4,8 кв.м., сараєм літ. «Д» площею 4,1 кв.м., сараєм літ. «Е» площею 42,2 кв.м., сараєм літ. «Ж» площею 4,2 кв.м., сараєм літ. «З» площею 14,6 кв.м., вбиральнею літ. «І» площею 1,0 кв.м., колодязем літ. «К» площею 7,0 кв.м., огорожею літ. «№3» площею 37,7 кв.м., хвірткою літ. «№4», воротами літ. «№5» площею 5,8 кв.м., огорожею літ. «№6» площею 200,5 кв.м., хвірткою літ. «№7», огорожею літ. «№8» площею 5,3 кв.м., огорожею літ. «№9» площею 12,7 кв.м., замощенням літ. «1» площею 37,0 кв.м., по вул. Чапаєва №14 в с. Орлівщина Новомосковського району, Дніпропетровської області. Померлий ОСОБА_2 залишив заповіт, яким заповідав позивачу все своє майно. Позивач своєчасно прийняла спадщину в установленому законом порядку шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Новомосковська районна державна нотаріальна контора своїм листом від 21 лютого 2014 року за №280/02-14 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок з надвірними забудовами та спорудами, що знаходиться по вул. Чапаєва № 14 в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області і рекомендувала звернутись до суду з підстав того, що ОСОБА_2 за життя не зареєстрував правовстановлюючі документи на житловий будинок та збудовані за життя споруди у встановленому законом порядку. Означена відмова, на думку позивача, є порушенням її спадкових прав та підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності.

Представник позивача до суду не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач, третя особа у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, згідно з якими просили розглянути справу за відсутності представників, не заперечили проти задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 25 квітня 1987 року ОСОБА_2 набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Чапаєва №11 в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, який в цілому складався з: жилого, глиняного будинку, обкладеного цементною плиткою під шифером, розмір жилої площі 19,6 кв.м., та господарчої будівлі сараю. Договір посвідчений секретарем виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради народних депутатів ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №24. Факт набуття права власності, окрім наданої суду копії договору, підтверджується наданим суду витягом з погосподарської книги Орлівщинської сільської ради.

У відповідності до довідки Виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради за № 954 від 19 квітня 2016 року, у звязку з інвентаризацією та уточненням житлових будинків, проведеною Орлівщинською сільською радою в 1990 році змінено номер будинку, належного ОСОБА_2 з «№11» на «№14».

Також, надана суду копія технічного паспорту на домоволодіння, виготовленого 11 липня 2012 року Новомосковське районне КП БТІ «Інвентаризатор» вказує, що за життя ОСОБА_4 збудував: навіс - літ. «а1» (рік побудови - 2009), сарай літ. «Г» (рік побудови - 1990), сарай літ. «Д» (рік побудови - 1990), сарай літ. «Е» (рік побудови - 1990), сарай літ. «Ж» (рік побудови - 1990), вбиральню літ. «І» (рік побудови - 1990), огорожу - літ. «3-9» (рік побудови - 1990) та зробив замощення - літ. «І».

28 вересня 2010 року ОСОБА_2 склав заповіт, за яким залишив все своє майно, окрім земельної ділянки, площею 5,040 га - ОСОБА_1

З отриманої судом копії спадкової справи після смерті ОСОБА_2 вбачається, що 29 березня 2012 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області позивачу визначено додатковий строк для прийняття спадщини. 27 червня 2012 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Новомосковська районна державна нотаріальна контора своїм листом від 21 лютого 2014 року за №280/02-14 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок з надвірними забудовами та спорудами, що знаходиться по вул. Чапаєва №14 в с. Орлівщина Новомосковського району, Дніпропетровської області. Підставою відмови зазначено те, що надана до нотаріальної контори довідка товариства з обмеженою відповідальністю "Юстінвест" №20-с від 23 грудня 2013 року про відсутність інформації щодо реєстрації прав власності на будинок №14, розташований в с. Орлівщина, Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Чапаєва та не надання заявником правовстановлюючого документу на спадковий будинок не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину.

Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

По об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449. якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об'єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української PCP, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» адресованому головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим: коли перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, то його право має бути визнано в судовому порядку.

Також, відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ст.ст.1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту належності ОСОБА_2 житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Чапаєва № 14 в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, враховуючи докази на підтвердження факту проведення будівництва до 1992 року, враховуючи відсутність доказів державної реєстрації права власності на майно органом, що здійснював державну реєстрацію прав на нерухоме майно, своєчасне звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, наявність складеного померлим заповіту, відсутність доказів на підтвердження відчуження спадкодавцями нерухомого майна на користь третіх осіб, відсутність доказів наявності інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, суд приходить до переконання, що за позивачем, як спадкоємцем ОСОБА_2 належить визнати право власності на житловий будинок та прибудови, побудовані до 1992 року, та визнати право забудовника на прибудови, створені після 1992 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований по вул. Чапаєва, №14 в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» площею 55,4 кв.м., прибудови літ. «а», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», сараю літ. «Ж», сараю літ. «З», вбиральні літ. «І», колодязю літ. «К», огорожі літ. «№3», хвіртки літ. «№4», воріт літ.«№5», огорожі літ. «№6», хвіртки літ. «№7», огорожі літ. «№8», огорожі літ. «№9», замощення «І» в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 09 липня 2011 року.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право забудовника на господарську побудову - навіс літ «а1» площею 3,4 кв.м., розташовану по вул. Чапаєва №14 в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 09 липня 2011 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов