СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/5156/16-ц
пр. № 2/759/3152/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

19 липня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

08.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1. Вимоги мотивовані тим, що позивач є власником вказаної квартири, після реєстрації шлюбу сина позивача з ОСОБА_2, останню було зареєстровано у вказаному житловому приміщенні. 2012 року ОСОБА_2 добровільно залишила місце реєстрації, почала проживати за іншою адресою, рішенням суду від 02.03.2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Враховуючи, що відповідач за місцем реєстрації не проживає більше шести місяців, у квартирі не з'являється, комунальні послуги не оплачує, позивач просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві.

Відповідач повторно не з'явилася в судове засідання.

ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій підтримав позов.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, жилою площею 18,60 кв. м., загальною площею 35,10 кв. м. Право власності підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 01.10.1999 року, посвідченого державним нотаріусом 12 КДНК, зареєстровано в реєстрі за №5с-147. Право власності на квартиру зареєстровано в БТІ 07.10.1999 року за реєстровим №5380 (а. с. 5 - копія договору).

Відповідно до довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації (форми №3), що видана КК «Центр комунального сервісу» від 08.04.2016 року (а. с. 15), у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 - власник квартири, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_2 - дружина сина (невістка), ОСОБА_4 - онук.

Місце реєстрації відповідача за вказаною адресою підтверджується також відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 19.04.2016 року (а. с. 16).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02.03.2016 року розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 05.09.1998 року у Центральному відділі державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві, актовий запис №1334. Рішення набрало законної сили (а. с. 8).

Актами від 01.10.2015 року, 06.01.2016 року, 05.04.2016 року (а. с. 9 - 11), затвердженими начальником ЖЕД - 2 КП «ККОЖФ Святошинського району м. Київ» встановлено, що ОСОБА_2 за адресою реєстрації - АДРЕСА_1 не проживає з жовтня 2012 року. Вказана інформація підтверджується підписами сусідів позивача.

Враховуючи наведене, встановленими є обставини того, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, відповідач є колишньою невісткою позивача, шлюб між його сином та відповідачем розірвано, з 2012 року відповідач за місцем реєстрації не проживає. У зв'язку із тим, що відповідач числиться такою, що користується квартирою, позивач змушений сплачувати за комунальні послуги в більшому розмірі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснено в пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач була зареєстрована в житловому приміщення як член сім'ї власника житла, проте з 2012 року вона не проживає за місцем реєстрації - у квартирі АДРЕСА_1, але числиться такою що користується квартирою, у зв'язку з чим позивач змушений сплачувати за комунальні послуги в більшому розмірі, що порушує права позивача. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, позов підлягає задоволенню, а ОСОБА_2 визнанню такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ