Номер провадження: 22-ц/785/4698/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення додаткової допомоги за колективним договором, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Стягнуто з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь ОСОБА_2 додаткову вихідну допомогу за колективним договором у сумі 9 154 (девять тисяч сто пятдесят чотири) гривні 68 копійок з урахуванням податків.

Стягнуто з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку з 14 січня 2013 року по 12 квітня 2016 року у сумі 25 385 (двадцять пять тисяч триста вісімдесят пять) гривень 23 копійки з урахуванням податків та військового збору.

Стягнуто з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» в дохід держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2016 року та постановити нове, яким стягнути з ДСК «ЧМП» на користь ОСОБА_2 додаткову вихідну допомогу за колективним договором у сумі 8494 гривни 76 копійок з урахуванням врахованих податків, та стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з 14 січня 2013 року по 15 квітня 2016 року у сумі 26685 гривень 66 копійок з урахуванням податків та військового збору.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим в повній мірі, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено обставини справи, згідно яких наказом по ДСК «ЧМП» від 14.01.2013 р. №17-л «По особовому складу» ОСОБА_2 була звільнена з ДСК «ЧМП» у звязку із скороченням штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України).

При звільненні позивача їй не були сплачені всі належні при звільненні суми, а саме: заробітна плата за листопад-грудень2012 року та за січень 2013 року в розмірі 2042,13 грн.

Крім того, пунктом 9.4.1. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ДСК «ЧМП» на 2005-2007 роки , що діє на теперішній час , всім працівникам ДСК «ЧМП» при звільненні передбачено виплату додаткової вихідної допомоги в розмірі дванадцятимісячного середнього заробітку звільненого працівника. Виплата проводиться в першочерговому порядку.

Частина 1 ст.117 КЗпП України визначає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, є не проведення розрахунку з працівником у день звільнення, тобто невиплата йому всіх належних від підприємства сум, в тому числі і одноразової допомоги.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у п.20 постанови від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе, що в цьому немає його вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця, а також відсутність чистого прибутку не виключає його відповідальності.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо несплати з боку відповідача додаткової вихідної допомоги в розмірі дванадцятимісячного середнього заробітку звільненого працівника та наявності підстав для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП щодо виплати позивачеві його середнього заробітку за весь час затримки, тобто по день постановлення рішення.

Однак, колегія суддів не може погодитись з розрахунком вихідної допомоги, яка передбачена п. 9.4.1. Колективного договору, у розмірі 9154,68 гривень, оскільки судом першої інстанції невірно нараховані податки при вираховуванні додаткової вихідної допомоги.

Так, додаткова вихідна допомога складається з суми дванадцятимісячного середнього заробітку звільненого працівника і становить 9993,84 грн. ( 832,82 Х 12).

Таким чином з ДСК «ЧМП» необхідно стягнути з урахуванням податків (9993,84 Х 15% = 1499,08 грн.), додаткову вихідну допомогу в розмірі 8494,76 грн., про які позивачка особисто наголошувала в позовній заяві та апеляційній скарзі.

Крім того, колегія суддів не може погодитись з висновками суду в частині періоду та суми стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, так як вважає, що зроблений розрахунок не відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, рішення суду було ухвалено 15.04.2016 року, однак, в порушення вищезазначених норм, суд першої інстанції стягнув з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку з 14 січня 2013 року по 12 квітня 2016 року у сумі 25 385 (двадцять пять тисяч триста вісімдесят пять) гривень 23 копійки з урахуванням податків та військового збору, тобто визначив суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.01.2013 року по 12.04.2016 року, а не по день постановлення рішення по справі 15.04.2016 року, у звязку з чим невірно визначена сума затримки розрахунку, яка була зменшена на 4 дні.

При цьому, колегія враховує, що належні суми працівникові до стягнення підлягають оподаткуванню податком з доходів з фізичних осіб та військовим збором згідно ст. 162, ст. 163, ст. 164. Податкового кодексу України відповідно до ставок визначених на 2016 рік.

Відповідно до Листа ДФС від 09.03.2016 № 665/4/99-99-17-03-03-15 зазначається про оподаткування нарахованих працівникові сум при звільненні та про момент оподаткування військовим збором, а саме у місяці його фактичного нарахування.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за період з 14 січня 2013 року по 15 квітня 2016 року складає:

з 14 січня по грудень 2013 року (14х38,74) + (20х38,74) + (20х38,74) + (22х38,74) + (19х38,74) + (18х38,74) + (23х38,74) + (21х38,74) + (21х38,74) + (23х38,74) + (21х38,74) + (22х38,74) = 244х38,74 = 9452,56 гривень;

з січня по грудень 2014 року (21х38,74) + (20х38,74) + (20х38,74) + (21х38,74) + (19х38,74) + (18х38,74) + (23х38,74) + (20х38,74) + (22х38,74) + (23х38,74) + (20х38,74) + (23х38,74) = 251х38,74 = 9723,74 гривень;

з січня по грудень 2015 року (20х38,74) + (20х38,74) + (21х38,74) + (21х38,74) + (18х38,74) + (20х38,74) + (23х38,74) + (20х38,74) + (22х38,74) + (21х38,74) + (21х38,74) + (23х38,74) = 250х38,74 = 9685,00 гривень;

з січня по 15 квітня 2016 року (19х38,74) + (21х38,74) + (22х38,74) + (11х38,74) = 73х38,74 = 2828,02 гривень.

Всього: 9452,56+9723,74+9685+2828,02=31689,32 гривні.

Сума ПДФО становить 31689,32 грн. х 18% = 5704,08 гривні.

Сума військового збору становить 31689,32 грн. х 1,5% = 475,34 гривні.

Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку з 14.01.2013 року по 15.04.2016 року з урахуванням податків та військового збору становить (31689,32-5704,08 -475,34) = 25509,90 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 26685,66 грн. є неспроможними з огляду на розяснення, які містяться в Листі ДФС від 09.03.2016 щодо нарахування ПДФО та військового збору у місяці його фактичного нарахування.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому, колегія вважає що рішення суду підлягає зміні в частині стягнення розміру додаткової вихідної допомоги за колективним договором та в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, з підстав викладених в цьому рішенні, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2016 року змінити в частині стягнення розміру додаткової вихідної допомоги за колективним договором та в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Стягнути з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь ОСОБА_2 додаткову вихідну допомогу за колективним договором у сумі 8 494 (вісім тисяч чотириста девяноста чотири) гривні 76 копійок з урахуванням податків.

Стягнуто з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку з 14 січня 2013 року по 15 квітня 2016 року у сумі 25 509 (двадцять пять тисяч пятсот девять) гривень 90 копійки з урахуванням податків та військового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_3