Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1665/16 Головуючий у 1 інстанції: Марченко Н.В.
Є.У.№ 332/1817/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що між ПАТ КБ „Приватбанк" та ОСОБА_3 13.08.2008 року був укладений договір про надання кредиту в сумі 80288,33 доларів США. Також з метою забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором було укладено поруки між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк».

ОСОБА_3 не виконує свої зобов'язання по кредитному договору тому в нього виникла заборгованість в сумі 334590,66 доларів США,

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд, стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що як вбачається з Договору поруки (п.11) цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором. Отже, Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, а тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України, згідно з якими порука припиняється після закінчення строку, договору поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Визнано припиненою Договор поруки № 2РС0ОА від 13 серпня 2008 року, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правоприемником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом від 14.08.2008 р. у загальному розмірі 91 736,71 дол. США., що в гривневому еквіваленті становить 2 136 346,14 грн. з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 76 390,86 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 778 975,06 гривень; заборгованість за відсотками за період з 24.03.2012 року по 24.03.2015 року у розмірі 15 45,85 дол. США., що загалом за курсом НБУ 23,2878 становить 357 371,08 грн.

Стягнуто Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» пеню в сумі 750 658,94 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору 3654 грн.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов про визнання договору поруки припиненим, суд першої інстанції суд правильно виходив з положень ст. 559 ЦК.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Саме тому у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

У зв'язку з невиконанням належним чином взятих на себе ОСОБА_3 зобов'язань, відповідач неодноразово звертався до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовами до боржника, за яких вбачалося, що банк скористався правом вимоги дострокового погашення кредиту.

Так, 16.08.2010 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя ПАТ КБ «ПриватБанк» подав позовну заяву до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка залишена без розгляду ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2011 року по цивільній справі № 2-211/11 на підставі п.5. ч.І ст.207 ЦПК України.

01.11.2011 року Відповідач повторно звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В наслідок розгляду даної справи Заводським районним судом м. Запоріжжя 21 лютого 2012 було ухвалено рішення № 0809/276/2012 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, 14 березня 2011 року (вих. № Р.10.00.21-379, № Р.10.00.21-380) ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явив вимогу Позичальнику ОСОБА_3, іпотекодавцю ОСОБА_5 дострокове повернення кредиту в повному обсязі, несплачених відсотків та інших платежів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що банк скористався правом вимоги дострокового повернення кредитних коштів у повному обсязі ще у 2010 році, а заборгованість за кредитним договором виникла ще раніше.

Саме на цей час і настав строк погашення кредиту у повному обсязі, натомість до поручителя банк звернувся з вимогами лише в квітні 2015 року.

Посилання банку на те, що у договорі поруки встановлений 5 річний строк її припинення починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобовязань, не були взяті до уваги, тому що у договорі п.11 зазначено, що договір діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором, отже строк дії договору поруки не встановлений, па п. 12 договору суперечить попередньому.

До звернення з даним позовом жодної вимоги про дострокове повернення кредиту на адресу позивачки не направлялось та нею отримано не було.

Наприкінці 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звертався до Заводського районного суду до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості, однак під час розгляду справи судом було подано заяву про залишення позову без розгляду (цивільна справа №33 2/242/14-ц пр. 2/332/261/14).

У договорі поруки зазначено, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором. Отже, Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, а тому суд першої інстанції правильно застосував норми ч. 4 ст. 559 ЦК України, згідно з якими порука припиняється після закінчення строку, договору поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За розясненнями п. 24 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від З0 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Тож враховуючи, що ПАТ КБ "ПриватБанк" з 2010 року -з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі, шляхом застосуванням права на повернення кредиту достроково, не пред'являв вимоги до ОСОБА_4, суд першої інстанції правомірно задовольнив її позов про визнання договору поруки припиненим.

Також суд першої інстанції надав оцінку доводам позивача в частині застосування строків позовної давності.

Розрахунок заборгованості складений позивачем за період з 15.09.2008 року по 24.03.2015 року.

За ст. 256 ЦК України - позовна давність, це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 256 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила (ч.І ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності читається зі спливу строку виконання такого зобов'язання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

Крім того, ст. 258 Цивільного Кодексу визначено перелік видів вимог, до яких законом встановлено спеціальну позовну давність. Одним із спеціальних видів є вимога про стягнення неустойки (пені та штрафу) тривалістю у 1 рік, у зв'язку з чим. вимога щодо стягнення пені та штрафу не може перевищувати річного терміну.

Згідно умов кредитного договору від 13.08.2008 року Відповідач зобов'язаний повертати борг частинами - щомісячними платежами в розмірі та в строки, визначені графіком погашення кредиту та щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом, а також визначено відповідальність за порушення умов договору.

Оскільки умовами договору та графіком встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють постійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається ворушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, отже початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Вказане також обґрунтовується вимогами ст. 258 ЦК України, скільки до визначеного даною статтею переліку не включено вимогу щодо стягнення заборгованості за кредитом або відсотками, а відтак має бути застосована загальна позовна давність тривалістю у три роки щодо кожного конкретного випадку несвоєчасного погашення.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції та підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: