Провадження № 2/185/594/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря Муржиєвої І.О.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 11 квітня 2015 року померла її сестра ОСОБА_4, якій належало право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім.Ульянова розміром 7.89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0216782, виданого 18 квітня 1997 року.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого належну їй земельну ділянку (пай) заповідала ОСОБА_1

04 листопада 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки згідно правовстановлюючого документу померлій належало право на земельну частку (пай), а у заповіті зазначено право на земельну ділянку.

Помилка, допущена при зазначенні прізвища у сертифікаті серії ДП № 0216782, виданого 18 квітня 1997 року на сьогоднішній день виправлена, прізвище спадкодавця зазначено правильно «Пєльчонок».

Позивачка є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_4

Спадкоємцем першої черги є дочка померлої ОСОБА_3, яка не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та не претендує на право на земельну частку (пай).

Посилаючись на ст.392, 1216-1218, 1262 ЦК України, позивачка просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 7,89 умовних кадастрових гектарів колишнього КСП ім.Ульянова, яка знаходиться на території В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_4.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнала.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 11 квітня 2015 року померла ОСОБА_4 (а.с.24).

До майна померлої ОСОБА_4 Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою 23 квітня 2015 року заведено спадкову справу № 123/2015, номер у Спадковому реєстрі 57376534 (а.с.23, 31).

З заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась сестра померлої ОСОБА_1 (а.с.27).

Згідно довідки виконкому В'язівоцької сільської ради Павлоградського району разом з померлою ОСОБА_4 була зареєстрована її дочка ОСОБА_3 (а.с.25).

Письмовою заявою від 09 листопада 2015 року (а.с.15) ОСОБА_3 відмовилася від спадщини в частині права на земельну частку (пай) розміром 7.89 в умовних кадастрових гектарах, яка належала померлій ОСОБА_4 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0216782, виданого 18 квітня 1997 року (а.с.15).

Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не надходило.

Згідно заповіту від 13 березня 2015 року ОСОБА_5 належну їй на праві власності земельну ділянку (пай), що знаходиться на території В'язівоцької сільської ради Павлоградського району заповідала своїй сестрі ОСОБА_1 (а.с.12).

Постановою завідуючої Другої Павлоградської державної нотаріальної контори від 04 листопада 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ДП № 0216782 у зв'язку з неможливістю встановлення факту належності спадкового майна та факту належності майна, яке заповідається (а.с.14).

Згідно з документами про народження та укладення шлюбу (а.с.7-10) ОСОБА_1 є сестрою померлої ОСОБА_4 і спадкоємцем за законом другої черги.

18 квітня 1997 року ОСОБА_4 виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0216782 (а.с.11).

Цим сертифікатом посвідчується, що ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Ульянова розміром 7,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Довідкою Управління Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровської області підтверджується, що станом на 26 листопада 2015 року вартість земельної частки (паю) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0216782 по КСП ім.Ульянова с.В'язівок Павлоградського району Дніпропетровської області, виданого на ім'я ОСОБА_4, складає 169 332 грн 46 коп (а.с.16).

Згідно з абзацом третім пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Отже, суб'єктом права власності на землю в цьому випадку є вищезазначені юридичні особи, а не фізичні особи, які мають право на пай.

Особи, які мають право на пай, наділені правом вимоги щодо виділення їм земельних часток (паїв) у натурі згідно з Законом «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року.

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право володіння земельною часткою (паєм), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при пред'явленні ними вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право отримання земельної частки (паю) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, право на земельну частку (пай) саме по собі не є правом власності, а може лише бути передумовою для набуття права власності на земельну ділянку в майбутньому.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), але не отримала взамін цього сертифікату державний акт на право власності на земельну ділянку.

Як передбачено ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тому підстави для визнання права власності за позивачкою на земельну частку (пай) відсутні, натомість слід визнати за позивачкою право на земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю ОСОБА_4

Судові витрати по справі слід покласти на позивачку за її згодою.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 212, 214 ЦПК України, суд .

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) члена КСП ім.Ульянова у с.В'язівок Павлоградського району Дніпропетровської області розміром 7,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало ОСОБА_4 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0216782, виданого 18 квітня 1997 року.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивачку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя: ОСОБА_6