Справа №173/1021/16-ц
Провадження №2/173/606/2016
У Х В А Л А

іменем України

15 червня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Шевченко О.Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним і зобовязання вчинити певні дії, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: секретар Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4, приватний нотаріус ОСОБА_5,

встановив:

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним і зобовязання вчинити певні дії. Відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_6 просить суд визнати нотаріальні дії, вчиненні 22 листопада 2010 року секретарем виконавчого комітету Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4, а саме посвідчення заповіту від імені ОСОБА_7 за реєстровим № 212 вчиненим з порушенням пунктів 3, 13, 15, 35 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України», статей 203-205, 1233, 1247, 1248, 1251, 1252, 1253, 1257 Цивільного кодексу України; визнати заповіт, посвідчений 22 листопада 2010 року секретарем Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 за реєстровим номером № 212 від імені ОСОБА_7, який заповів все своє майно ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в рівних частках нікчемним; зобовязати Дніпровську селищну раду Верхньодніпровського району Дніпропетровської області внести відповідні зміни до Книги реєстрації заповітів та реєстру заповітів щодо скасування запису нотаріального посвідчення заповіту від 22 листопада 2010 року від імені ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі № 212. Підставою визнання заповіту нікчемним позивач зазначає порушення порядку та форми посвідчення заповіту, допущені секретарем Дніпровської селищної ради народних депутатів України Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_8, оскільки на момент складання заповіту ОСОБА_7 був сліпим.

Встановлено, що раніше ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним у звязку з тим, що волевиявлення ОСОБА_9 не було вільним та не відповідало його волі. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 5 лютого 2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2014 року залишено без змін, в позові відмовлено. Цим рішенням також було встановлено, що заповіт зачитано секретарем Дніпровської селищної ради ОСОБА_4 ОСОБА_9 вголос, що відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5. Обовязкова присутність свідків під час посвідчення заповіту посадовою особою органу місцевого самоврядування діючим на той час законодавством не передбачена.

Також 18 червня 2014 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_10 до секретаря Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання нотаріальних дій неправомірними, визнання заповіту нікчемним, зобовязання вчинити певні дії, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус ОСОБА_5 та ухвалено рішення про відмову в позові у звязку з тим, що позивачем не було доведено, що на монет складання заповіту 22 листопада 2010 року ОСОБА_7 був сліпим. Цим рішення суду встановлено, що заповіт від 22 листопада 2010 року відповідає загальним формам та порядку посвідчення: заповіт складено в письмовій формі, підписано особисто заповідачем в присутності посадової особи, яка вчиняла нотаріальні дії; заповіт посвідчено посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняла нотаріальні дії. Також суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 мав захворювання очей (субтрофія обох очей), яке не виключає низький зір або поступову його втрату, проте навіть за таких умов, коли заповідач не міг прочитати самостійно заповіт, відсутність самої відмітки про те, що заповіт прочитано вголос не є підставою для встановлення нікчемності заповіту, який, перш за все, відповідав волі заповідача. Зазначене рішення суду ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 серпня 2014 року було залишено без змін.

Пізніше ОСОБА_1 звертався до суду із заявою про перегляд судового рішення від 18 червня 2014 року у звязку з нововиявленими обставинами, а саме у звязку з тим, що висновком експерта було встановлено, що на момент складання заповіту ОСОБА_7 був сліпим. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року, яка була залишена буз змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 квітня 2016 року, у задоволенні заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами було відмовлено.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладання мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вивчивши зміст позову, приходжу до висновку, що вже є рішення суду, яке набрало законної сили про той самий предмет позову і з тих саме підстав, а саме, рішення Верхньодніпровського районного суду від 18 червня 2014 року, оскільки предметом позову є визнання нотаріальних дій неправомірними, визнання заповіту нікчемним та зобовязання вчинити певні дії з підстав порушення форми та процедури нотаріального посвідчення заповіту від імені ОСОБА_9 У звязку з чим приходжу до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі. При цьому суд не приймає до уваги те, що позивачем змінено відповідачів (з секретаря Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 на ОСОБА_2, ОСОБА_3Д.), оскільки фактично вимоги предявлено саме до секретаря Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4, дії якої оспорюються. В такий спосіб відповідач намагається уникнути підстав для відмови у відкритті провадження у справі, а тому такий позов можна розцінювати, як такий, що заявлений між тими самими сторонами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 122 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним і зобовязання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.Ю.Шевченко