Справа № 285/1893/16-ц
провадження № 2/0285/1167/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.12.2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Помогаєва А.В., за участі секретаря судового засідання Сарган О.А., за участі осіб: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/4811/14-ц від 16.01.2015 року було задоволено частково позов ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання двох дітей, які продовжують навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно. На теперішній час позивач має незначний дохід та не має можливості сплачувати аліменти. Посилався на ст. 192 СК України, що передбачає можливість зменшення розміру аліментів у випадку погіршення матеріального стану платника аліментів.

В судовому засіданні позивач змінив свої позовні вимоги - просив припинити стягнення аліментів, оскільки він має мінливий дохід, що недостатній для забезпечення його власних потреб. За виконавчими листами утворилась значна заборгованість. Посилався на ч. 4 ст. 223 ЦПК України, що передбачає можливість звільнення від періодичних платежів, присуджених рішенням суду, якщо зміняться обставини, що впливають такі виплати. Зазначив, що з наданих відповідачем документів вбачається закінчення строку навчання дітей, що є підставою для припинення стягнення аліментів.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що вона не працює, оскільки є інвалідом третьої групи. Сини продовжують навчання, а її дохід не дозволяє самостійно забезпечити їх утримання. Разом з тим, позивач є здоровим і працездатним, має мінливий дохід, що отримує від виконання будівельних робіт, які виконує як в м. Новограді-Волинському, так і в м. Києві, куди регулярно виїздить на заробітки. На підтвердження цього факту посилалась на оголошення у місцевій газеті, які розміщує позивач.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/4811/14-ц від 16.01.2015 року, було частково задоволено позов ОСОБА_3 - стягнуто з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітніх синів, які продовжують навчання, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 15.12.2014 року до закінчення їх навчання 25.05.2018 року, без урахування часу канікул.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 12.02.2015 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1, рішення про стягнення аліментів залишено без змін. Предметом апеляційного розгляду були доводи апелянта щодо відсутності доходів, що є аналогічними доводам позивача в даній справі.

З наданих відповідачем довідок вбачається, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 навчаються у Приватному навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка ОСОБА_7», термін навчання до 30.06.2018 року.

Згідно довідки від 20.05.2016 р. ОСОБА_1 з 17.03.2016 р. працює в ДП «Мрія Плюс» ПФ «Мрія» на посаді кухаря, з місячним окладом 1460 грн.

Згідно довідки ДП «Мрія Плюс» ПФ «Мрія» від 12.09.2016 року дохід позивача за квітень-червень 2016 року склав 5383,95 грн.

Наказом ДП «Мрія Плюс» ПФ «Мрія» №5-к від 30.06.2016 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням.

В судовому засіданні позивач визнав факт наявності тимчасових заробітків від виконання ремонтних робіт за оголошеннями в місцевій газеті, на які посилалась відповідач. Разом з тим, посилався на незначний розмір таких доходів, що не перевищує 1500 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах саном на 01.03.2016 р., які стягуються з відповідача по виконавчому листі № 2-1277/09, заборгованість складає 29500 грн., та по виконавчому листу № 285/4811/14-ц заборгованість складає 2200 грн.

Згідно ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а одним із способів виконання батьками такого обов'язку є сплата аліментів.

Абзацами 3, 4, 5 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано доказів істотної зміни обставин, які могли негативно вплинути на його доходи порівняно з часом призначення аліментів.

Посилання позивача на можливість повнолітніх дітей самостійно заробляти гроші на власне утримання є припущенням, що не підтверджено будь-якими доказами про фактичне отримання ними доходів.

Наявність заборгованості зі сплати аліментів сама по собі не є доказом неможливості виконання зобовязання.

З поведінки позивача в судовому засіданні вбачається його неприязне відношення до власних дітей та відверте небажання сплачувати аліменти.

Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присудженні періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Тобто, для застосування цієї норми ЦПК необхідно встановити, чи змінились обставини, що впливали на визначення розміру аліментів, їх тривалість чи припинення.

На час розгляду даної справи обставини, які мали місце при призначенні аліментів, не змінились.

Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що позивачем не надано доказів про наявність підстав для звільнення від сплати аліментів, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 21.12. 2016 р.

Головуючий А.В. Помогаєв