Справа № 350/2034/14-ц
Провадження № 22-ц/779/15/2016
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретарів: Мельник О.В., Яковин М.Я.,

з участю: представника ПАТ КБ "ПриватБанк" -

Рокетської С.В.,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Рожнятівського районного суду від 07 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явлено до ОСОБА_3 вищезазначений позов, який в подальшому був уточнений. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору від 10.01.2008 року щодо повернення кредитних коштів, у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 26.05.2015 року становить 27368,02 доларів США, що еквівалентно 430772,63 грн. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється сплачувати вказану заборгованість, позивач просив її стягнути в примусовому порядку, а також судові витрати.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 07 вересня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на недоведеність та невідповідність висновків суду обставинам справи. Судом, на думку апелянта, не було враховано того, що заборгованість в сумі 6852,43 долари США була нарахована станом на 07.09.2011 року, а постанова про закриття виконавчого провадження винесена 28.10.2014 року. Тому, вказує апелянт, наявність рішення, виконання якого не здійснено вчасно, не припиняє зобов'язальних правовідносин між сторонами договору і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. При цьому, зазначає апелянт, суд не прийняв до уваги те, що предметом розгляду даної справи є заборгованість станом на 26.05.2015 року з врахуванням суми боргу станом на 07.09.2011 року, яку відповідачем було погашено несвоєчасно. Посилаючись на незаконність рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати за подання апеляційної скарги.

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" Рокетська С.В. в засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу з наведених підстав підтримала. Крім того, представником Банку зауважено, що згідно наданого суду розрахунку після виконання судового рішення від 08.09.2011 року про стягнення текучої заборгованості непогашеною залишилась основна заборгованість (тіло кредиту) в сумі 6473,84 долара США, 500,62 долари США заборгованості по відсоткам, а також нараховані платежі по комісії, штрафам та пені за невиконання кредитного зобов'язання. Вважаючи рішення в даній справі незаконним, просить апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник доводи апеляційної скарги заперечили. На їх думку, після виконання судового рішення від 07.09.2011 року невиконаних зобов'язань за договором кредиту не залишилось. Але при цьому ОСОБА_3 погоджується сплатити Банку ще 2000 доларів США для залагодження даного спору. Рішення суду першої інстанції в даній справі вважають законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість за договором кредиту, укладеного між сторонами 10.01.2008 року, була стягнута з відповідача згідно рішення Рожнятівського районного суду від 08.09.2011 року та погашена останнім в повному обсязі. Однак, з таким висновком суду першої інстанції, на думку колегії суддів, погодитись не можна, виходячи із такого.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, 3) які правовідносини випливають із встановлених обставин, 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі не відповідає.

Судом встановлено, що 10.01.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір на суму 20361,41 доларів США зі сплатою 9,12% річних на суму залишку заборгованості та із кінцевим строком повернення коштів 09.01.2015 року (а.с.8-10).

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, Банк у 2011 році звернувся із позовом до останнього, за результатами розгляду якого рішенням Рожнятівського районного суду від 08 вересня 2011 року з відповідача стягнуто текучу заборгованість у розмірі 6852,43 доларів США (а.с.22). Той факт, що названим судовим рішенням з ОСОБА_3 стягнуто не всю неповернуту суму тіла кредиту, а тільки текучу заборгованість по сплаті кредитних зобов'язань станом на 08.04.2011 року, вбачається з матеріалів іншої цивільної справи №2/0913/517/11, досліджених апеляційним судом. Рішення суду, ухвалене в даній справі, було виконано в повному обсязі тільки 28.10.2014 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження (а.с.23).

В правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15 і яка є обов'язковою до виконання судами загальної юрисдикції, наголошується на тому, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовам договору та ЦК України. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в даній справі, цього не врахував.

З уточненого розрахунку заборгованості станом на 26.05.2015 року (а.с.46-50) вбачається, що загальна сума заборгованості за даним кредитним договором становить 27368,02 доларів США, з яких: 6473,84 доларів США - заборгованість за кредитом; 500,62 доларів США - заборгованість за відсотками; 17864 доларів США - пені; а також штрафи - 15,88 доларів США (фіксована частина) та 636 доларам 53 цента США (процентна складова). Заборгованість з комісії та штрафу (процентної складової), з врахуванням сплачених сум комісії згідно рішення Рожнятівського районного суду від 08.09.2011 року, дорівнює відповідно 493,24 долари США і 636,53 долари США.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами закону та пунктами договору.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити нараховану Банком кредитну заборгованість.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що нарахована Банком пеня у розмірі 17864 доларів США підлягає зменшенню.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, неустойка (пеня, штраф) підлягає стягненню за умови невиконання основного зобов'язання в межах діючого строку звернення до суду, тобто в межах строку позовної давності, визначеного ст. 258 ЦК України.

Таким чином, розмір пені, який Банк вправі вимагати стягнення з відповідача з врахуванням річного строку позовної давності, визначеного ст. 258 ЦК України становить не 17864 доларів США, а 6777,54 доларів США. Однак, колегія суддів зауважує, що ця сума пені перевищує суму основної заборгованості за кредитом. Також звертає на себе увагу та обставина, що ОСОБА_3 повернув кредитору орієнтовно 2/3 частин кредиту, сплатив істотну суму відсотків та інших обов'язкових платежів, визначених кредитним договором. З цього випливає, що боржником не спричинено Банку істотної матеріальної шкоди. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне врахувати й те, що несвоєчасне виконання ОСОБА_3 кредитних зобов'язань було викликано, зокрема, його участю у зміцненні боєздатності військових частин України в зоні АТО, підтвердженою відповідними документами, які долучені до матеріалів справи.

У зв'язку із наведеними обставинами, приймаючи до уваги роз'яснення, викладені у рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 року за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", на думку колегії суддів, розмір пені, яку слід стягнути з відповідача, необхідно зменшити з 6777,54 доларів США до 2000 доларів США, що за курсом 15,74 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.11.2014 року, на яке посилається Банк в заяві про уточнення позовних вимог (а.с.43-45), складає 31480 грн.

Інші види кредитної заборгованості станом на 13.03.2015 року теж слід стягнути з ОСОБА_3 в перерахунку за названим валютним курсом. Отже, відповідач повинен повернути Банку: 101896, 24 грн основної заборгованості за кредитом, що еквівалентно 6473 долари 84 центів США; і крім цього сплатити кредитору 7763,60 грн комісії, що еквівалентно 493 долари 24 цента США; 7879, 76 грн заборгованість за відсотками, тобто 500 доларів 62 цента США; 249 грн 95 коп та 10018 грн 98 коп штрафів, що еквівалентно відповідно 15 доларів 88 центів США (фіксовано частина) та 636 доларам 53 цента США (процентна складова).

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в даній справі ухвалив рішення з порушенням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому воно не може бути залишено в силі. По даній справі у зв'язку із вище наведеним є правові підстави для ухвалення нового рішення про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.218, 307, 309, 313, 314, 316, 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 07 вересня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №IFK0AW51600203 від 10.01.2008 року, яка складається з: 6473 (шість тисяч чотириста сімдесят три) долари 84 центів США заборгованості за кредитом, що за курсом згідно службового розпорядження НБУ від 12.11.2014 року складає 101 898 (сто одна тисяча вісімсот дев'яності вісім) грн 24 коп; 500 (п'ятсот) доларів 62 центи США - заборгованість за відсотками, що еквівалентно 7879 (сім тисяч вісімсот сімдесят дев'ять) грн 76 коп; 493 долари США 24 центи заборгованості з комісії, що еквівалентно 7763 грн 60 коп; пені в сумі 31480 грн; а також штрафи - 15 (п'ятнадцять) доларів 88 центів США (фіксована частина) та 636 доларів 53 цента США (процентна складова), що еквівалентно відповідно 249 (двісті сорок дев'ять) грн 95 коп та 10018 грн 98 коп, а всього стягнути 159290 (сто п'ятдесять дев'ять тисяч двісті дев'яносто) грн 53 коп,

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4019,40 грн сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

О.Є. Меленко