1Справа № 335/8933/15-ц 2/335/213/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд у складі: головуючого судді Кравченко Л.Ю., при секретарі Огневюк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, 3-тя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк»,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 18.09.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №06/39/07-Скл. За умовами якого банк надав позичальнику 28000,00 долари США під 13,5 % річних строком до 17.09.2014 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором 18.09.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та відповідачем укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. 26.06.2013 року між позивачем та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Позичальник умови кредитного договору не виконує. Тому станом на 31.07.2015 рік утворилася заборгованість в сумі 445995,50 грн., яка складається з 354305,82 грн. тіла кредиту та 91689,68 грн. відсотків. Тому просить в рахунок погашення заборгованості в сумі 445995,50 грн. за кредитним договором №06/39/07-Скл від 18.09.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та визнати право власності за позивачем на вказану квартиру.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягає з підстав, зазначених в ньому. Пояснив, що боржником належним чином не виконуються умови кредитного договору. З боржником укладалися додаткові договори, при цьому суттєво умови договору не змінювалися. Вартість предмету іпотеки становить 34247,00 грн. Тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову. Пояснив, що про укладання першої додаткової угоди йому відомо та з ним погоджене це. Укладання інших додаткових угод з ним не погоджувалося. Також він не згоден з оцінкою своєї квартири, оскільки експерт до житла не приходив та не досліджував квартиру. Ним були здійснений ремонт, який підвищив вартість квартири.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову. Пояснив, що позивачем не доведено, що до ПАТ «Дельта Банку» перейшло право вимоги за договором кредиту. Також 08.11.2010 року між банком та 3-ю особою укладалися додаткові договори, які суттєво змінили умови договору. Проте відповідач не надавав своєї згоди. Просить в задоволенні позову відмовити.

3-тя особа в судове засіданні не зявилася. Подала письмові заперечення до позову, в яких зазначила, що факт існування у позивач права вимоги до відповідача не доведений, оскільки не надано належних доказів цьому. Позивачем не доведено існування заборгованості та розміру заборгованості, оскільки ще в 2011 році нею було повністю погашена заборгованість за договором. Тому просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18.09.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №06/39/07-Скл. За умовами якого банк надав позичальнику 28000,00 доларів США під 13,5 % річних строком до 17.09.2014 року (пункти 1.1., 1.3 договору).

Пунктом 1.5. договору передбачено, що забезпеченням виконання зобовязань є іпотеки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, згідно з іпотечним договором та договором поруки, укладений з ОСОБА_3

18.09.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Пунктом 4.3 іпотечного договору передбачено, що при настанні випадків, передбачених п.4.2. цього договору, іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобовязання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним з таких способів:

- набуває право власності на майно;

- від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення своїх вимог;

- дає іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотекодержателем або погоджених з ним, від свого імені, за умови, що кошти, виручені від реалізації, будуть направлені на задоволення вимог іпотеко держателя.

09.09.2008 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений додатковий договір №1 до кредитного договору №06/39/07-Скл від 18.09.2007 року, згідно з яким збільшилася процентна ставка до 14,5 % річних.

08.11.2010 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 були укладені додаткові договори №2 та №3 до кредитного договору №06/39/07-Скл від 18.09.2007 року, яким встановлено процедуру та умови надання банком в майбутньому кредитів позичальнику.

26.06.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитного договору №06/39/07-Скл від 18.09.2007 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №06/39/07-Скл від 18.09.2007 року останній платіж ОСОБА_2 здійснено 07.09.2014 року. Станом на 31.07.2015 рік утворилася заборгованість в сумі 445995,50 грн., яка складається з 354305,82 грн. тіла кредиту та 91689,68 грн. відсотків.

Враховуючи те, що боржником здійснено останній платіж за кредитним договором №06/39/07-Скл в вересні 2014 року, то підстав для застосування строку позовної давності не має.

Відповідно до висновку субєкта оціночної діяльності ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» від 05.04.2016 року про вартість майна вартість квартири АДРЕСА_1 складає 342479,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15 «частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України Про іпотеку договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

Оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом звернення стягнення, а за рішенням суду передбачений інший порядок звернення стягнення, то у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215 ЦПК України, ст. 33,35, 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Ю.Кравченко