АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2560/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1360/16Головуючий у 1-й інстанції Солоха О.В. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Гальонкіна С.А.,

суддів: Абрамова П.С., Лобова О.А.,

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_3 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 03 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений кредитно-заставний договір № PLKPAN16775410, відповідно до якого позичальник отримала кредит у сумі 14426,71 доларів США на термін до 02.07.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених даним кредитним договором.

В зв'язку з неналежним виконання кредитних зобов'язань, станом на 12 жовтня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 28750,67 доларів США, яка складається з наступного: 10046,55 дол.США - заборгованість за кредитом; 2284,14 дол.США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 547,45 дол.США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 14492,37 дол.США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 11,63 дол.США - штраф (фіксована частина), 1368,53 дол.США - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором в розмірі 28750,67 доларів США, що за курсом (21,49 грн.) відповідно до розпорядження НБУ від 12.10.2015 року еквівалентно складає 617851,87 грн. та судові витрати.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року в задоволенні позовним вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, стягнувши судові витрати за подачу апеляційної скарги. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає, що місцевий суд належним чином не з'ясував предмету позову та умови договору, не врахував наявність порушеного права Банку щодо повернення відповідачкою кредиту на встановлених договором умовах та відсутність норм права і умов договору, які унеможливлюють захист такого порушеного права, оскільки боржником не було дотримано п.6.2.8. Договору щодо повідомлення про подію дефолту.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Банком при пред'явленні позову до суду було порушено процедуру досудового способу звернення, визначену в розділі 12 Договору та погоджену сторонами при підписанні умов договору, а тому поданий позов є передчасним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно було встановлено судом першої інстанції, 03 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений кредитно-заставний договір № PLKPAN16775410, відповідно до якого позичальник отримала кредит у сумі 14426,71 доларів США на термін до 02.07.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених даним кредитним договором.

Для забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_4 надала в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль LIFAN, модель 520, рік випуску 2008, тип ТЗ легковий седан, № кузова/шасі НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що належить їй на праві власності.

В зв'язку з неналежним виконання кредитних зобов'язань, станом на 12 жовтня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 28750,67 доларів США, яка складається з наступного: 10046,55 дол.США - заборгованість за кредитом; 2284,14 дол.США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 547,45 дол.США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 14492,37 дол.США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 11,63 дол.США - штраф (фіксована частина), 1368,53 дол.США - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 3 ст. 6 ЦК України, сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Нормами статей 203, 627 ЦК України закріплено, що правочин є чинним, якщо його зміст не суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, волевиявлення учасників є вільним і відповідає їхній волі та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору.

Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст.3 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч.2 ст.628 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до його виконання. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно умов укладеного сторонами кредитно-заставного договору вбачається, що даний договір є змішаним.

Пунктом 1 Договору визначено, що «Подія Дефолту» має значення, що надається цьому терміну у п.12.1 Договору, а «Повідомлення про Подію Дефолту» означає повідомлення, про яке йдеться у підпункті 12.2.1 Договору.

За змістом п.12.1. розділу 12 Договору подією дефолту вважається будь-яка з наступних подій:

1) затримання сплати Позичальником частини наданого Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць;

2) перевищення заборгованості більш як на 10% суми наданого Кредиту;

3) несплата Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми наданого Кредиту;

4) відмова Позичальнику в оформленні (переоформленні) будь-якого з Договорів Страхування відповідно до вимог ст. 3.1.3. Договору;

5) несплата чергових страхових платежів за Договорами Страхування за умов, визначених ст. 3.4.3. Договору;

6) порушення Позичальником умов щодо цільового використання будь-якої частини Кредиту;

7) предмет застави став недоступним для Банку внаслідок втрати, знищення (повного або часткового), суттєвого ушкодження, непридатності до експлуатації предмета застави або його недосяжності для Банку з будь-якої іншої причини;

8) недотримання Позичальником будь-якої заяви чи запевнення, що визначені у ст. 10 Договору;

9) подання позичальником повідомлення про неспроможність виконати свої зобовязання за Договором, за відсутності клопотання, поданого згідно із ст. 6.4.4. Договору, або відмови у його задоволенні;

10) інше істотне порушення Позичальником умов Договору.

Пункт 12.2. Договору визначає наслідки настання Події Дефолту.

У разі настання події дефолту Банк надає Позичальнику письмове повідомлення про настання події дефолту та реєструє у Державному Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. У повідомленні про дефолт, окрім інформації, зазначення якої вимагається законодавством, Банк ставить вимогу про повернення наданої суми Кредиту в повному обсязі, виплати винагороди, процентів за фактичний строк користування наданим Кредитом, виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобовязань за Договором (п.п.12.2.1 розділ 12 Договору).

Підпунктом 12.2.5. Договору передбачено, якщо протягом 30 календарних днів з моменту отримання Позичальником повідомлення про дефолт (або з моменту реєстрації у Державному Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави, якщо дата такої реєстрації буде пізнішою) Позичальник усуне подію дефолту, вимоги Банку, зазначені у повідомленні про дефолт, втрачають чинність.

Згідно п.п.12.2.6. Договору, якщо протягом строку, вказаного у підпункті 12.2.5., Позичальник не усунув подію дефолту, Позичальник зобов'язаний негайно повернути суму кредиту в повному обсязі, виплатити винагороди, проценти за користування кредитом, виконати усі інші грошові зобов'язання за Договором у повному обсязі, а Банк має право за своїм вибором здійснити одну або декілька з наступних дій:

1)Згідно ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання Договору з направленням Позичальникові відповідного повідомлення.

2)Розірвати Договір у судовому порядку.

3)Звернути стягнення на Предмет Застави в порядку, визначеному у статті 13 Договору.

4)Застосувати будь-який спосіб захисту своїх прав, дозволений законодавством України.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази стосовно направлення Банком відповідачці письмового повідомлення про порушення забов'язання (настання Події Дефолту). Ненаправлення позичальнику повідомлення про настання Події Дефолту Банком не заперечується.

Доводи апеляційної скарги про те, що саме боржником не було дотримано п.6.2.8. Договору щодо повідомлення про Подію Дефолту, колегія суддів не бере до уваги, виходячи з наступного.

Згідно п. 6.2.8. Договору вбачається, що Позичальник зобов'язується негайно письмово повідомити Банк про Подію Дефолту у випадку її настання і достроково виконати усі грошові зобов'язання за Договором перед Банком в повному обсязі у випадку, передбаченому статтею 12.2.6. Договору.

Провівши системний аналіз умов Договору, колегія суддів вважає, що п. 6.2.8. Договору зобов'язує позивальнику повідомити про настання Події Дефолту у випадку, визначеному п.п.9 п.12.1. (подання позичальником повідомлення про неспроможність виконати свої зобовязання за Договором).

В інших випадках, визначених п.п.1-8,10 п.12.1. Договору та у відповідності до вимог п. 12.2.1. саме Банк зобов'язаний повідомити позичальника про настання Події Дефолту, в тому числі й у випадку виникнення прострочення та заборгованості.

Окрім того, п.6.2.8. Договору є відсильним до п.12.2.6, оскільки зобов'язує позивальника достроково виконати зобов'язання за Договором перед Банком в повному обсязі у випадку, передбаченому статтею 12.2.6. Договору.

При цьому, п.п.4 п. 12.2.6. встановлює право Банку, у випадку якщо у встановлені п.12.2.5. строки (протягом 30 днів з моменту отримання повідомлення) Позичальник не усунув Подію Дефолту, застосувати будь-який спосіб захисту своїх прав, дозволений законодавством.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, розділ 12 Договору послідовно визначає дії сторін в разі настання будь-якого випадку порушення виконання умов договору та передбачає обов'язкову процедуру досудового врегулювання спору.

Однак, Банк не дотримав обумовлену процедуру, визначену розділом 12 Договору, яка повинна передувати зверненню до суду з позовом, а тому поданий позов є передчасним.

Висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципузмагальності та диспозитивності. Оцінка доказів здійснена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_3- відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) С.А.Гальонкін

Судді: (підпис) П.С.Абрамов

(підпис) О.А.Лобов

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.А.Гальонкін