Номер провадження: 22-ц/785/7940/16
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Лопотана В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна» Вербицького Олега Романовича на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 03.10.2016 року про відмову у компенсації здійснених Товариством з обмеженою відповідальністю «АВД Україна» витрат, пов'язаних з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна» та директора Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна» Красневич Лесі Ільївни про скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановила :

У провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «АВД Україна» про скасування наказів про звільнення поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою суду від 27.07.2015 року позовна заява ОСОБА_3 була залишена без розгляду у зв'язку із повторною неявкою позивача у судове засідання (ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України). Також, цією ухвалою було відмовлено відповідачу ТОВ «АВД Україна» у задоволенні заяви про стягнення компенсації понесених відповідачем судових витрат внаслідок необґрунтованих дій позивача в сумі 2 261,92 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.11.2015 року, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27.07.2015 року в частині відмови в стягненні компенсації понесених відповідачем судових витрат внаслідок необґрунтованих дій позивача скасовано та в цій частині направлено на новий розгляд.

Відповідач ТОВ «АВД Україна» подав заяву про стягнення компенсації судових витрат понесених на явку свого представника в сумі 2 261,92 грн. (т.1, а.с. 189, 203). В обґрунтування заяви посилався на те, що на його думку позовні вимоги позивача безпідставні та необґрунтовані та вважає що такі витрати підлягають стягненню у зв'язку з залишенням позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій відповідача. Суму витрат обґрунтовував вартістю квитків для проїзду свого представника для участі у судовому засіданні з м. Тернопіль до м. Одеси та на квитки в зворотному напрямку а також добові.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.10.2016 року відмовлено у задоволені заяви ТОВ «АВД Україна».

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ТОВ «АВД Україна» Вербицький О.Р. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви та стягнення понесених судових витрат.

Апеляційну скаргу Вербицький О.Р. мотивує тим, що суд першої інстанції при вирішенні заяви не перевірив докази, що наявні в матеріалах цивільної справи в частині неявок сторони позивача в судові засідання без поважних причин, необґрунтовані подання позивачем заяв про збільшення позовних вимог хоча жодного збільшення позовних вимог позивачем не здійснювалось, що на думку апелянта стало причиною прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, висновки якої суперечать матеріалам цивільної справи та висновкам апеляційної інстанції, що викладені в ухвалі від 12.11.2015 року, згідно яких колегія суддів дійшла висновку, що дії позивача ОСОБА_3 внаслідок його повторної неявки в судові засідання без поважних причин та попадання ним заяви про розгляд справи за його відсутності є необґрунтованими, оскільки позивачем не здійснено відповідні процесуальні дії (статті 10, 11, 27 ЦПК), що є його процесуальним обов'язком, а тому для нього настають можливі негативні наслідки у вигляді постановлення судом ухвали про залишення позову без розгляду (ч.3 ст.207 ЦПК) та за ч.3 ст.87 ЦПК.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялись належним чином, що підтверджується відповідними розписками.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволені заяви ТОВ «АВД Україна» про стягнення компенсації судових витрат понесених на явку свого представника, районний суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України, в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Залишення заяви без розгляду у зв'язку із повторною неявкою позивача - це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє поважність причин повторної неявки позивача згідно ч. 3 ст. 169 ЦПК України.

Отже, саме по собі залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб'єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, за змістом ч. 3 ст. 89 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов'язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред'явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Разом із тим, районний суд зазначив, що відповідач у поданій заяві не довів зазначені вище обставини та судом вони не встановлені.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу ТОВ «АВД Україна», що явка сторони (представника) у цивільних справах є правом сторони, а не обов'язком, вважаючи позов ОСОБА_3, необґрунтованим, відповідач мав право на подання заяви про розгляд справи за його відсутності.

Також, суд зауважив про те, що у випадку бажання відповідача приймати участь у справі і не витрачати зайві кошти на переїзд із міста до міста, ТОВ «АВД Україна» мало право на подання заяви про розгляд справи в режимі відео конференції ст. 158-1 ЦПК України.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду.

Зазначені висновки кореспондуються з п.38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», яким роз'яснено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов'язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач (ст. ст. 10, 11 ЦПК України). При цьому саме по собі пред'явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача. Ст. 11 ЦПК України визначено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, неявка в судове засідання - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України, тому такі його дії не можуть розцінюватися як необґрунтовані, що дають підстави для стягнення з позивача судових витрат.

Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені заяви. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, а тому в силу п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала районного суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст. 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна» Вербицького Олега Романовича - відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 03.10.2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева