Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2201/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Кулінка Л.Д.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

07.11.2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л.; Єгорової С.М.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про звільнення з-під арешту та залишення за нею права власності на ? частину майна, а саме: на автомобіль НОМЕР_1; автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_3; квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та на нежитлове приміщення розташоване по АДРЕСА_4.

З метою забезпечення позову ОСОБА_3 подано до суду письмову заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення продажу арештованого майна - нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 серпня 2016 року зупинено продаж арештованого майна, а саме: нежитлового приміщення по АДРЕСА_4.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Зокрема зазначив, що судом не враховано, що в поданій позовній заяві вимоги, щодо визнання права власності на описане майно відсутні, що суперечить положенням ч.1 п. 5 ст.152 ЦПК України, в якій чітко зазначено, що зупинення продажу арештованого майна є спеціальним видом забезпечення позову і застосовується лише у разі подання позову про визнання права власності. Крім того, у зв'язку із застосуванням судом відповідних заходів забезпечення позову порушуються права ОСОБА_2 як стягувача у виконавчому провадженні, оскільки дана ухвала обмежує виконання судового рішення за яким з ОСОБА_4 стягнуто кошти в рахунок виконання грошового зобов'язання.

Сторони в судове засідання не з'явились про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.68-72). Від ОСОБА_5, яка представляє інтереси ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с .73-74)

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК України).

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 ЦПК України).

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, передачею майна на зберігання іншим особам, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 152 ЦПК України).

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наведеними в п. 4 та п. 7 постанови №9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою.

Ухвалою про забезпечення позову, суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, згідно яких невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з наступних підстав.

Із змісту позовної заяви виходить, що ОСОБА_3 з 2006 року проживала без реєстрації шлюбу однією сім'єю разом з ОСОБА_4. За час спільного проживання сторонами придбано спільне майно, а саме: 09 листопада 2011 року автомобіль НОМЕР_1; 24 січня 2013 року автомобіль НОМЕР_2; 26 вересня 2013 року автомобіль НОМЕР_4; 20 березня 2010 року придбано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; 21 квітня 2010 року придбано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Крім того, на протязі 2010-2011 років за рахунок спільних коштів, сторонами збудовано нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Право власності на вищевказане рухоме та нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_4.

Спільне життя між сторонами не склалося. В 2016 року позивач звернулася до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом про визнання вказаного майна об'єктом спільної власності подружжя. Після звернення до суду ОСОБА_3 стало відомо, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області знаходиться виконавче провадження про стягненню боргу з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 У зв'язку з чим, один із об'єктів спірного майна, а саме нежитлове приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_4 передано на реалізацію до системи електродних торгів арештованого майна «Сетам».

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції всупереч вищезазначених норм процесуального права не в повній мірі пересвідчився у викладених стороною підставах.

Лише із змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову неможливо достовірно встановити, що взагалі існує арешт на нерухомість. Більш того, сторона яка вважає себе власником майна чи таким являється не тільки має об'єктивну можливість, але і повинна володіти інформацією щодо спору що виникає з приводу її власності, а відтак надати документальне підтвердження про порушене виконавче провадження, тощо.

Долучена до заяви про забезпечення позову копія скрін-шоту інтернет сторінки https://setam.net.ua/auction/164341 не є належним та беззаперечним доказом для задоволення заяви про забезпечення позову. (а.с.13-14).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд в межах ст.151 ЦПК України має пересвідчитися в обґрунтованості доводів сторони, а в разі недостатності, відповідно вирішити подану заяву.

Дані про зведене виконавче провадження № 49711699 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості, викладені в постанові державного виконавця, долучені до справи за наслідками постановленої ухвали. (а.с.19-22).

Оскільки покладений в основу оскаржуваної ухвали висновок суду не повною мірою узгоджується з положеннями ст.ст.151-153 ЦПК щодо підстав та порядку забезпечення позову та з наведеними роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 319 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 серпня 2016 року - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: