Провадження № 2-з/761/466/2016
У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Савицького О.А.,

при секретарі Ющенко Я.М.,

вивчивши матеріали заяви позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок скоєння злочину,

В С Т А Н О В И В:

04.05.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, на підставі якого ухвалою від 02.06.2016 року відкрито провадження у цивільній справі.

25.08.2016 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої вона просить накласти арешт на автомобіль марки «Мерседес Спринтер», державний номерний знак НОМЕР_1, належний відповідачу, а також встановити обтяження щодо вищевказаного чи будь-якого іншого рухомого чи нерухомого майна шляхом заборони його відчуження шляхом укладення попередніх договорів на передачу цього майна іншим фізичним особам чи юридичним особам в оренду, у статутний капітал суб'єктів підприємництва, в заставу чи іпотеку, укладення договорів поруки щодо зобов'язань інших осіб, проведення його перереєстрації на інших осіб, надавання довіреності щодо розпорядження цим майном іншим особам чи його фактичного відчуження любим із способів - продажі, міни, дарування та ін.

Заяву обґрунтовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, враховуючи ту обставину, що в день подання вказаної заяви про забезпечення позову головуючий суддя перебував у відгулі, а в період з 17.10.2016 року по 21.10.2016 року - у щорічній основній відпустці, суд вважає за можливе розглянути заяву позивачки про забезпечення позову у даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивачки про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 152 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, згідно роз'яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за №9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет позову, а також беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, суд вважає за необхідне в порядку забезпечення позову накласти арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, що згідно з Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого 04.05.2011 року Канівським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області, зареєстрований на ОСОБА_2.

Разом з тим, в частині забезпечення позову шляхом заборони відповідачу відчужувати вищевказаний автомобіль шляхом укладення попередніх договорів на передачу цього майна іншим фізичним особам чи юридичним особам в оренду, у статутний капітал суб'єктів підприємництва, в заставу чи іпотеку, укладення договорів поруки щодо зобов'язань інших осіб, проведення його перереєстрації на інших осіб, надавання довіреності щодо розпорядження цим майном іншим особам чи його фактичного відчуження любим із способів - продажі, міни, дарування та ін., заява не підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту на автомобіль само по собі включає заборону вчинення таких дій.

Крім того, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви позивачки про забезпечення позову в частині встановлення обтяження щодо будь-якого іншого належного відповідачу рухомого чи нерухомого майна, адже звертаючись до суду з вказаною заявою, позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів, як б підтверджували наявність у відповідача будь-якого іншого рухомого чи нерухомого майна.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок скоєння злочину, - задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель 313 СDI Sprinter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2005 року випуску, що зареєстрований на ОСОБА_2.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Дані про стягувача: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1.

Дані про боржника: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_2.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову один рік.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: