Провадження № 22-ц/780/3142/16 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 26 25.05.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Антоненко В.І., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк»на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» про захист прав споживачів банківських послуг, визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір №736-023/06Р від 22 грудня 2006 року та договір іпотеки укладений між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2

Позов обґрунтовувала тим, що 26 грудня 2006 року між нею та АКБ «Правекс-Банк» був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 41 000 доларів США зі сплатою 12% річних зі строком повернення до 22 грудня 2028року. В якості забезпечення зобов'язання щодо погашення кредиту 22 грудня 2006 року між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1

Вважає, що при укладенні кредитного договору було порушено положення ст..ст.203, 215 ЦК України та положення Закону України «Про захист прав споживачів», а саме : в договорі відсутня істотна умова - ціна тобто сукупна вартість кредитного договору, відсутній детальний розрахунок загальної вартості кредиту для споживача, що позбавило позичальника можливості оцінити умови та порядок погашення кредиту.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір №736-023/06Р від 22 грудня 2006 року, укладений між публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 з моменту укладення.

Визнано недійсним договір іпотеки від 22 грудня 2006 року, зареєстрований в реєстрі за №160 посвідчений і укладений між публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 з моменту укладення.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Правекс-Банк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вважав доведеним порушення банком вимог законодавства України про захист прав споживачів, зокрема прийшов до висновку про те, що умови укладеного кредитного договору є несправедливими, наслідком укладення договору є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, несправедливими є зокрема умови договору про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору, банк приховав від споживача фактичні суми по кредиту, позбавивши його права прийняти відповідне правильне рішення, а позивач не володіє спеціальними знаннями в галузі права та банківської справи.

Крім того судом зазначено, що експертним висновком від 02 листопада 2015 року підтверджується, що відповідач скористався тим, що позивачу об'єктивно бракувало знань необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач в порушення вимог ч. 2 ст. 11 та абзацу 16 ч.1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» не надав позивачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні договору та по суті примусив останнього до сплати платежів на незаконних підставах.

Також суд виходив із того, що у діях відповідача при укладенні оспорюваних договорів наявним є факт обману та недобросовісної підприємницької діяльності, а тому відповідно до ст..ст.203, 215, 230 п.1 ЦК України, п.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитний договір та договір іпотеки є недійсними.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, так як вони не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із п.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

В п.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

По справі встановлено, що 26 грудня 2006 року між ОСОБА_2 та АКБ «Правекс-Банк» був укладений кредитний договір №736-023/06Р, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 41 000 доларів США зі сплатою 12% річних зі строком повернення до 22 грудня 2028року (а.с. 96-101).

Договір укладено у письмовій формі, підписано сторонами власноручно та скріплено печаткою Банку, сторонами досягнуто усіх істотних умов договору, а саме: визначена сума та валюта кредиту, що надається Банком (п.1.1.); визначено строк на який був виданий кредит та відсоток, що потрібно сплачувати за користування кредитом (1.2.); визначено умови погашення заборгованості та сплати відсотків (п.4).

Крім того, на останньому аркуші Договору позичальником ОСОБА_2 власноруч зазначено: «Даний договір підписано мною, ОСОБА_2 власноручно. Своїм підписом підтверджую факт ознайомлення з усіма зборами, відсотками, тарифами, комісіями або іншими елементами вартості кредиту, які я повинна сплатити, по даному Договору, згідно п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-ХІІ». (а.с.8).

Вказане передбачено також п. 10.8 Договору.

Згідно додатку №1 до Кредитного договору №736-023/06Р від 22 грудня 2006 року - позичальника проінформовано про тарифи, комісії, інші платежі, які підлягають до сплати позичальником. Вказаний додаток містить особистий підпис ОСОБА_2 (а.с. 9, 102).

В якості забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту між позивачем та банком укладено договір іпотеки від 22 грудня 2006 року, зареєстрований в реєстрі за №1606, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П.. Предметом договору іпотеки є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.10-13).

Згідно висновку експертного економічного дослідження №760 від 2.11.2015 року, виконаного за запитом адвоката, експертом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору№736-023/06Р від 22.12.2006 року, укладеного між АКБ «Правекс-Банк» і ОСОБА_2 абсолютне значення подорожчання кредиту становить 100840,20доларів США та реальна процентна ставка 12,83%. (а.с.143-147).

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 цього-ж Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З врахуванням вказаних вимог закону та доводів апеляційної скарги, які заслуговують на увагу, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про наявність підстав для задоволення позову в обраний позивачем спосіб та за відсутності належних і допустимих доказів неправильно застосував норми матеріального права, а саме: ст..ст.203, 215, 230 п.1 ЦК України, п.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивачем відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України не доведено вчинення оспорюваних договорів під впливом обману та з використанням нечесної підприємницької практики із сторони ПАТ КБ «Правекс-Банк». Недоведеним також є факт примусу із сторони Банку до позивача про укладення договорів та сплати платежів на незаконних підставах.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що на час укладення кредитного договору та договору іпотеки так і протягом дії цих договорів позивач була згідна з умовами договорів. Позивачка була вільною у виборі фінансових установ для отримання кредиту і у виборі форми кредитування. Договір відповідає вимогам закону встановленим для Кредитних договорів.

Перед укладенням кредитного договору ОСОБА_2 була ознайомлена з умовами кредитування в національній та іноземній валюті з зазначенням сукупної вартості кредиту, що підтверджується наданою відповідачем Пам»яткою позичальника з додатком від 22.12.2006 року із власноручним підписом позивача про умови кредитування. (а.с.127-133).

Оспорюваний кредитний договір, укладений 22.12.2006 року між сторонами спору, містить всі умови відповідно до вимог ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції від 1.12.2005 року, а саме: 1) сума кредиту - п.1.1; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача - п.10.8, 10.9, Додаток 1; 3) дата видачі кредиту - п.1.2; 4) право дострокового повернення кредиту - п.8.1.2; 5) річна відсоткова ставкав за кредитом - п.1.2; 6) інші умови визначені законодавством - інші умови кредитного договору.

Надане позивачем експертне дослідження №760 (а.с. 41-45) не можна вважати належним та допустимим доказом відповідно до вимог ст..ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження невідповідності вимогам закону оспорюваних договорів кредиту та іпотеки.

При розгляді справи в суді першої інстанції відповідне клопотання про проведення у справі судової експертизи з дотриманням вимог ст..143 ЦПК України позивачем заявлено не було.

З врахуванням вказаних обставин, встановлених при апеляційному розгляді справи, колегія суддів вважає, що так як висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, відповідно до ст..309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову відмовити за недоведеністю і необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» про захист прав споживачів банківських послуг, визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: