29.01.2016 Єдиний унікальний номер 205/6525/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

при секретарі Сахончик Я.О..;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 25» Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобовязання укласти договір, виділення в користування житлової кімнати, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 31 серпня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому згідно уточнень зазначила, що відповідач ОСОБА_2, за місцем своєї роботи у 1992 році отримав ордер на квартиру АДРЕСА_1. Загальна площа квартири складає 61,20 кв.м., житлова 42,2 кв.м. 05.08.1995 року було укладено шлюб позивача з ОСОБА_2, який було розірвано 11 вересня 2012 року. Після укладання шлюбу позивач, як член сім`ї власника була зареєстрована у вказаній квартирі. В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. Квартира складається з трьох окремих кімнат площею 13,8 кв.м., 16,0 кв.м., 12,4 кв.м., кухні площею 7,6 кв.м., туалету, ванної кімнати, коридору та балкону. Таким чином, на кожного прописаного припадає по 14,06 кв.м. Відповідачі відмовляються надати згоду на укладення з позивачем окремого договору найму. Позивач просила зобовязати Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство № 25» Дніпропетровської міської ради укласти з ОСОБА_1 окремий договір найму житлового приміщення, в квартирі АДРЕСА_1, яким надати позивачу в користування житлову кімнату площею 13,8 кв.м.

Від позивача та її представника надійшла письмова заява з проханням слухати справу у їх відсутність, позовну заяву підтримали та просили задовольнити.

Від представника Виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги не визнала в повному обсязі та заперечувала проти їх задоволення.

Від співвідповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 надійшла письмова заява з проханням слухати справу у їх відсутність, позовну заяву не визнали та заперечували проти її задоволення.

Представник Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 25» Дніпропетровської міської ради у судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню по наступним підставам.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду стали захист його невизнаних особистих майнових прав, повязаних із користуванням квартирою № 57 в будинку № 8 по провулку Парусному у м. Дніпропетровську.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 1995 року по 11 вересня 2012 року (а.с.11-12).

Встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.53).

Згідно технічної документації квартира АДРЕСА_1 є трикімнатною, має житлову площу 42,2 кв.м., загальну площу 61,20 кв.м., та складається з: трьох кімнат площею 13,8 кв.м., 16,0 кв.м., 12,4 кв.м., кухні площею 7,6 кв.м., туалету, ванної кімнати, коридору та балкону (а.с.43).

Відповідно до ч. 4 Житлового кодексу УРСР, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян, або прав державних і громадянських організацій.

Відповідно до ст. 58 ЖК України, єдиною підставою для вселення в жиле примішення є ордер, який видається лише на вільне жиле приміщення.

Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем -житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем -громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Натомість, позивачка не надала суду доказів видачі ордеру ОСОБА_2 та членам його сім`ї на квартиру АДРЕСА_1.

Положеннями ст. 61 ЖК України визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до Договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 61 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Як вбачається з прохальної частини позову позивачка просить виділити в користування кімнату площею 13,8 кв.м.

Згідно ст. 47 Житлового кодексу України норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Житлового Кодексу України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний житловий будинок.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Житлового Кодексу України не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі, частина кімнати або кімната, звязана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд, аналізуючи подані позивачами докази у справі, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про укладення окремого договору найму житлового приміщення необхідно відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 58,61 Житлового кодексу України, ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 25» Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобовязання укласти договір, виділення в користування житлової кімнати - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Басова