Провадження №2/761/108/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.

при секретарі Дігтяр М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення страхової виплати у розмірі 16 116, 39 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що 10 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір страхування подорожуючих за кордон № МВ 1756841, а 09.11.2014 року з позивачем стався страховий випадок, внаслідок якого вона отримала ушкодження та змушена була звернутись до закладів охорони здоров'я і понести витрати на загальну суму 447 фунтів стерлінгів, що за курсом НБУ станом на 21.09.2015 року становить 16 116, 39 грн. Через три дні після настання страхового випадку, тобто 12.11.2014 року телефонним дзвінком позивач повідомила відповідача про настання страхового випадку, а 12.01.2015 року позивачем була подана відповідачу заява про відшкодування витрат по вищезазначеному випадку, в задоволенні якої відповідачем було відмовлено, що й обумовило необхідність звернення позивача до суду.

В судових засіданнях представник позивача підтримував позовні вимоги. В судове засідання 26.01.2016 року позивач та представник позивача не з'явились, через канцелярію суду представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях. В судове засідання 26.01.2016 року представник відповідача не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що 09 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір страхування подорожуючих за кордон № МВ 1756841 (а.с. 5-12).

Строк дії договору визначено з 10.10.2014 року по 09.10.2015 року, територія дії договору - Європа та Об'єднане Королівство Великобританія.

09 листопада 2014 року перебуваючи у Великобританії позивачка впала зі сходів та отримала забої, у зв'язку з чим, була доправлена за допомогою карети швидкої допомоги до медичного закладу та отримавши консультацію самостійно залишила клініку всупереч порадам лікарів (а.с. 13 з відповідним перекладом).

Позивач зазначає, що у зв'язку з отриманням ушкодження здоров'я понесла витрати на лікування на загальну суму 447 фунтів стерлінгів, що за курсом НБУ станом на 21.09.2015 року становить 16 116, 39 грн., які й просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

Відповідно до вимог статті 6 Закону України „Про страхування", добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Статтями 628, 638, 982 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Однією з істотних умов договору страхування є страховий випадок.

Страховим випадком відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) Страхувальнику.

В статті 9 Закону України „Про страхування" зазначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк встановлений договором.

12.01.2015 року позивач звернулась до відповідача з заявою про отримання страхової виплати.

Листом № 604-31 від 29 січня 2015 року відповідачем було відмовлено позивачу у здійсненні страхової виплати з посиланням на порушення позивачем умов договору в частині своєчасного повідомлення відповідача про настання страхового випадку та неузгодження дій, пов'язаних з наданням медичних послуг.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 12.11.2014 року телефонним дзвінком сповістила відповідача про настання страхового випадку, оскільки за станом здоров'я не могла сповістити відповідача протягом 24 годин з моменту настання страхового випадку, як це передбачено умовами договору страхування.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач сповістила Асистуючу компанію про настання страхового випадку, який мав місце 09.11.2014 року, лише 06.12.2014 року, що підтверджується відповіддю представника відповідача на запит суду та листом Асистуючої компанії від 06.12.2014р.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що при підготовці відповіді на запит Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ним помилково було вказано, що про страховий випадок позивач повідомила 12.11.2014 року, в той час як насправді позивач повідомила Асистуючу компанію лише 06.12.2014 року. Саме допущенням помилки представником відповідача пояснюється зазначення у листі Нацкомфінпослуг № 8004/13-12 від 20.10.2015 року, направленому представнику позивача за результатами розгляду скарги, невірної дати повідомлення відповідача про настання страхового випадку (12.11.2014р.).

Відповідно до п. 2.7.4.3. договору, застрахована особа зобов'язана виконувати вказівки Асистуючої компанії та страховика і погоджувати з ними всі дії, пов'язані з наданням невідкладних медичних та інших послуг, передбачених договором страхування.

Пунктом 2.8.1. договору передбачено, що застрахована особа при настанні події, що має ознаки страхового випадку, зобов'язана негайно, до звернення за медичною або іншою допомогою, зв'язатись з Асистуючою компанією.

Згідно п. 2.8.3. договору якщо застрахована особа з об'єктивних причин (стан застрахованої особи, відсутність фізичної можливості зателефонувати) не змогла зв'язатися з Асистуючою компанією до надання їй послуг, передбачених програмою страхування, вона зобов'язана протягом 24-х годин з моменту настання страхового випадку сповістити Асистуючу компанію про настання страхового випадку та узгодити надані їй послуги та їх оплати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було дотримано вищезазначених умов договору страхування, не було сповіщено Асистуючу компанію ні одразу після настання події до звернення за медичною допомогою, ні протягом 24-х годин з моменту її настання, не було узгоджено дій, пов'язаних з наданням невідкладних медичних та інших послуг, передбачених договором страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Належних доказів наявності об'єктивних причин, що вплинути на неможливість своєчасного повідомлення Асистуючої компанії про настання страхового випадку, позивачем суду не надано.

Так, суд враховує наявну в матеріалах справи медичну документацію, з якої, зокрема, вбачається відсутність у позивача жодних гострих внутрішньочерепних кровотеч, наявність лише поверхневої гематоми, відсутність переломів у шийному відділі хребта. Також, суд приймає до уваги той факт, що відповідно до медичної документації позивачка самостійно залишила медичний заклад після огляду лікарем.

Крім того, суд враховує тривалість строку, через який позивач повідомила про настання події (подія мала місце 09.11.2014р., повідомлено відповідача про її настання - 06.12.2014р.), у зв'язку з чим, вважає обґрунтованими твердження представника відповідача про те, що несвоєчасне повідомлення позивачем відповідача про подію призвело до неможливості своєчасного реагування відповідача на дану подію та з'ясування всіх обставин її настання, а також не дало можливості переконатися, що зазначена подія є страховим випадком за договором страхування.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Згідно п. 3.5.1. договору страхування страховик має право повністю або частково відмовити у страховій виплаті по договору страхування у випадку несвоєчасного повідомлення Асистуючу компанію про страховий випадок (п. 3.5.1.2.).

Враховуючи вищевикладені правові норми і умови договору, а також встановлені судом обставини щодо несвоєчасного повідомлення позивачем відповідача про настання страхового випадку та неузгодження з ним всіх дій, пов'язаних з наданням невідкладних медичних послуг, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду міста Києва протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.П. Романишена