Справа № 466/3777/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Зими І.Є.

при секретарі Губач Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу ,-

в с т а н о в и в :

18.04.16р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 в його користь матеріальну шкоду в розмірі 12 146,33 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. та судові витрати.

Заяву мотивує тим, що 01.10.2015 по вулиці Городоцькій, 155 в м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Москвич», н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «БМВ 320і», н.з. НОМЕР_2, під його керуванням. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2015 року його звільнено від адміністративної відповідальності за скоєння вищевказаного правопорушення, що призвело до ДТП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Дане рішення суду залишено без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 10.12.2015р. Відтак винуватцем пригоди являється ОСОБА_3

Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту пошкодженого «БМВ 320і» становить 11 546,33 грн., також ним було сплачено 600 грн. за проведення дослідження, відтак, загальна сума матеріальної шкоди становить 12 146,33 грн.

Оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована, але ОСОБА_2 не визнавши своєї вини, не звертався в страхову компанію з вимогою відшкодування збитків, після винесення постанови Апеляційним судом Львівської області, ОСОБА_2 було запропоновано відшкодувати матеріальну шкоду, проте він відмовився. Тому він змушений був збирати велику кількість документів, за власний рахунок проводив авто-товарознавчу експертизу та відновлювальний ремонт автомобіля, чим на його думку спричинено також моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 грн. Зважаючи на викладене, просить позов задовольнити.

20.10.16р. ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом , в якому просив постановити рішення про стягнення зі ОСОБА_1 3000 грн. матеріальної шкоди та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 невірно трактує рішення судів, якими його звільнено від відповідальності за скоєння ДТП. Не згідний з тим висновком, що винуватцем пригоди визнано саме його - ОСОБА_3, а вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Крім того, за його заявою проводилось транспортно-трасологічне дослідження обставин спірного ДТП, яким встановлено, що в його діях не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які б перебували в причиновому зв'язку з фактом самої пригоди.

Зважаючи на викладене, просить відмовити в задоволенні основного позову, задовольнивши зустрічний про стягнення зі ОСОБА_1 3000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 551,2 грн сплаченого судового збору, а також витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн. та витрати пов'язані з оплатою проведення експертизи в сумі 3 523,20 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали основний позов, надавши пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просили такий задовольнити , а в задоволенні зустрічного позову відмовити за безпідставністю.

Представник відповідача по основному позову в судовому засіданні підтримав вимоги по зустрічному позові, зіславшись на обставини та факти, що викладені в ньому, просив такий задовольнити, а в задоволенні основного позову відмовити.

Від ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» надійшло письмове пояснення, в якому представник просить розглядати справу без його участі. Крім того вказує, що вимоги до страхової компанії є неправмірними з підстав недотримання особою, яка має право на страхове відшкодування своїх обов'язків, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвело до неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання, відповідно розмір заподіяної шкоди.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з"ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що основний позов підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічного слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що о 01.10.2015 по вулиці Городоцькій, 155 в м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Москвич», н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «БМВ 320і», н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Як вбачається із матеріалів справи 461/10458/15п, протокол про адміністративне правопорушення було складено за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 З пояснень допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 вбачається, що він, як інспектор патрульної служби вважав, що винним у вказаній ДТП був саме ОСОБА_1 Між тим, вказані покази, на думку суду, не можуть бути доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП . Так, при розгляді даної справи Галицьким районним судом м. Львова винесено постанову від 09.12.2015 року, якою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за скоєння вищевказаного правопорушення, що призвело до ДТП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Дане рішення суду залишено без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 10.12.2015р. Із тексту судових рішень вбачається, що в процесі дослідження матеріалів адміністративної справи судом було встановлено, що винуватцем пригоди є водій транспортного засобу «Москвич», н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована, проте ОСОБА_2 не визнавши своєї вини, не звертався в страхову компанію з вимогою відшкодування збитків. Після винесення постанови Апеляційним судом Львівської області, ОСОБА_2 було запропоновано відшкодувати матеріальну шкоду, проте він відмовився.

За заявою ОСОБА_1 19.11.15р. було проведено експертне авто-товарознавче дослідження, згідно висновку якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого «БМВ 320і» становить 11 546,33 грн., також ним було сплачено 600 грн. за проведення дослідження, відтак, загальна сума матеріальної шкоди становить 12 146,33 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як згадувалось вище, постановою Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2015 року ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, що призвело до ДТП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Дане рішення суду залишено без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 10.12.2015р.

А згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову. Посилання ОСОБА_2 на його невинуватість у скоєнні ДТП спростовується рішенням суду, що набрало законної сили, яким встановлено саме його вину. Відтак, суд вважає, що в задоволені зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю.

Стосовно відшкодування моральної шкоди, то ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

За таких обставин суд вважає, що позивачем на наведено переконливих аргументів щодо своїх моральних та фізичних страждань, тому вимога про відшкодування 10 000 моральної шкоди є безпідставною.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що основний позов підлягає до часткового задоволення, в задоволенні зустрічного слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57,60, 61, 88, 209 , 214 ЦПК України , ст. ст. 23, 1167, 1187 ЦК України , суд , -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 12 146 грн. 33 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 551 грн. 20 коп. судового збору, а всього 12 697 грн. 53 коп.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення в апеляційному суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя І. Є. Зима