Справа № 145/445/16-ц Провадження № 22-ц/772/2004/2016Головуючий в суді першої інстанції Ратушняк І. О.
Категорія 50 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Вавшка В.С., Іващука В.В.,

при секретарі: Маркевич Я.С.,

з участю: позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.04.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дочку.

Позов мотивує тим, що відповідач в даній справі - її батько. Шлюб між її батьками розірвано. Вона проживає разом з матір'ю.

Народилась вона ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття відповідач сплачував щомісячно на її утримання аліменти в розмірі 330 гривень.

В даний час вона вже повнолітня, але продовжує навчання і позбавлена можливості працювати та утримувати себе. Їй допомагає мати, яка працює, але дивлячись на щоденний різкий зріст цін та інфляцію, матері одній важко допомагати їй, сплачувати комунальні послуги та забезпечувати свою власну життєдіяльність.

На даний час вона навчається на першому курсі обліково-фінансового факультету Вінницького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету.

Повний курс її навчання закінчується в червні 2019 року.

Відповідач добровільно надавати їй матеріальну допомогу відмовляється, тому вона вимушена звернутись в суд з даним позовом. Відповідач працездатний, неофіційно працює, крім того, він отримує пенсію, точно встановити розмір його доходів немає можливості, доходи відповідача мінливі та нерегулярні, тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі і може сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно. Такий розмір аліментів не погіршить матеріального становища відповідача і є реальним для нього.

Просить стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно, на її утримання, до закінчення навчання, тобто до червня 2019 року.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.04.2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно на її утримання, починаючи з 14.03.2016 р., на період її навчання у Вінницькому торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету, але не більше, як до досягнення нею віку двадцяти трьох років.

В частині стягнення аліментів за один місяць рішення суду допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції змінити та стягувати з нього на користь позивача щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частини з заробітку гривень(доходу), на її утримання на період навчання у Вінницькому торговельно - економічному інституті Київського національного торговельно - економічного університету, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 просив зменшити розмір стягнутих судом першої інстанції аліментів до ? частини його заробітку.

Позивач просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_3 - батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2, 3), яка ІНФОРМАЦІЯ_3 досягнула повноліття.

Позивачка ОСОБА_2 навчається на першому курсі обліково-фінансового факультету Вінницького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету, закінчує навчання в червні 2019 року, що стверджується довідкою навчального закладу № 40 від 12 лютого 2016 року (а.с.7), тому вона позбавлена можливості працювати та утримувати себе самостійно, відтак потребує подальшої матеріальної допомоги від батьків.

Крім того, ОСОБА_2 - інвалід ІІІ групи з дитинства, що стверджується довідкою МСЕК 12ААА №326740 та відповідним посвідченням НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_3 отримує пенсію за вислугу років у розмірі 1330,62 грн., що стверджується довідкою ГУ ПФУ у Вінницькій області №2626 від 20.04.2016 р.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище сторін, та те, що відповідач працездатний, а тому може матеріально забезпечувати себе та свою дочку, вважав наявними підстави для визначення аліментів на утримання доньки ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі, а саме - 700 грн. щомісячно, що становить близько половини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, так як у такому випадку будуть захищені інтереси позивача та не порушено інтереси платника аліментів.

Однак з таким висновком суду першої інстанції повністю не можна погодитись з огляду на наступне.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів ( ст.ст.199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. ( Постанова ВСУ по справі № 6-186ц14 від 24.12.2014 року)

У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року зазначено, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України).

Судом першої інстанції не досліджено питання чи потребує позивач матеріальної допомоги у вказаному нею розмірі, саме у зв'язку із продовженням навчання та не надано належної оцінки, наявним у матеріалах справи доказам: довідці Вінницького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету № 40 від 12 лютого 2016 року про отримання ОСОБА_2 стипендії; ксерокопії посвідчення НОМЕР_1, виданого ОСОБА_2 та довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 326740 про призначення їй державної соціальної допомоги як інваліду з дитинства ІІІ групи. (а.с.7, 25-27)

У судовому засіданні позивач пояснила, що має намір здобувати другу вищу освіту і для цього їй потрібні на майбутнє кошти, які і просить стягнути з відповідача. Пояснила, що отримує стипендію у розмірі 890 грн., та соціальну допомогу в сумі 1100 грн., однак цих коштів на лікування, навчання та проживання їй не вистачає.

Також поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що докази працевлаштування відповідача, його додаткового заробітку у матеріалах справи відсутні.

Належним доказом єдиного регулярного доходу відповідача є довідка Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області від 20.04.2016 року про отримання ОСОБА_3 пенсії за вислугу років у розмірі 1 330 грн 62 коп. /а.с.20/

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні способу стягнення аліментів, колегія суддів приходить висновку, що оскільки відповідач отримує пенсію, а отже має постійний, регулярний дохід аліменти слід стягувати у частці від доходу відповідача.

Враховуючи, що позивачем не було доведено необхідність стягнення аліментів у розмірі 1000 грн., судом першої інстанції не обґрунтовано стягнення аліментів у розмірі 700 грн., колегія суддів вважає, що стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/4 частки доходів відповідача, оскільки саме цей розмір ОСОБА_3 має можливість та погоджується сплачувати.

За таких обставин, колегія суддів приходить висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити, стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти на її навчання у розмірі 1/4 частини з його заробітку(доходу).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 199, 200 СК України, ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Змінити рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.04.2016 року, зменшивши розмір присуджених з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів на її утримання на період її навчання у Вінницькому торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету з 700 гривень до 1/ 4 ( однієї четвертої ) частки усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 14 березня 2016 року, і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_2 23 років.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.О. Голота

Судді: В.С. Вавшко

В.А. Іващук

/підписи/

Згідно з оригіналом: