УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Генеральної прокуратури України, держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 9 липня 2013 року він надіслав до Генеральної прокуратури України заяву про вчинення кримінального правопорушення суддею Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_5, передбаченого ст. 375 КК України.

Листом від 27 липня 2013 року вих. № 06/1-1158-05 Генеральна прокуратура України повідомила його про те, що зазначену заяву направлено для розгляду до прокуратури Львівської області.

Вважав, що таким чином відповідач не вніс інформацію про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочав розслідування, внаслідок чого йому завдано моральних страждань.

Враховуючи викладені обставини, просив стягнути з Генеральної прокуратури України на його користь 1 млн. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 квітня 2016 року, ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 23, 1167, 1176 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для відшкодування на користь ОСОБА_4 моральної шкоди.

Колегія погоджується з такими висновками судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч. ч. 2, 6, 7 ст. 1176 ЦК України).

У п. 3 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

ОСОБА_4 не надав суду належних та допустимих доказів того, що рішення Генеральної прокуратури України про направлення його заяви до прокуратури Львівської області є незаконним, не довів факту наявності завданої йому шкоди та вини відповідача, а також причинно-наслідкового зв'язку між шкодою та діями останнього, що є його обов'язком в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

За таких обставин, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, однак відповідно до ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик