overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 455/1452/16-ц
Провадження № 2/455/613/2016
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

21 листопада 2016 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Ніточко Л.Й.,

розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

04.11.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 20.05.2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 14814.65 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості. Відповідач підтвердила свою згоду з запропонованими позивачем умовами та правилами, підписавши Генеральну угоду.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Станом на 21.10.2016 року відповідач має заборгованість 18251.17 гривню, яка складається з наступного: 14648.14 гривень - заборгованість за кредитом; 1056.57 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1757.76 гривень - заборгованість за пенею та комісією, 788.70 гривень - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, яку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача та 1378,00 судових витрат.

Подана Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» позовна заява за формою і змістом відповідає вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України. Підстав відмови у відкритті провадження, передбачених ч.2 ст.122 ЦПК України, у справі нема.

А тому, керуючись ст.122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відкрити провадження у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Судове засідання призначити на 30 січня 2017 року на 09 годину 15 хвилин у приміщенні залу судових засідань Старосамбірського районного суду Львівської області за адресою: місто Старий Самбір, вулиця Шевченка-бічна, №1, Старосамбірського району Львівської області.

Надіслати сторонам копії ухвали про відкриття провадження.

Надіслати відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропонувати до початку судового засідання подати письмові заперечення проти позову, якщо такі є, та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Запропонувати позивачу до початку судового засідання відповідно до ст. 60 ЦПК України подати докази, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Суддя Л.Й.Ніточко
Справа № 182/5153/16-ц
Провадження № 2/0182/3704/2016
24.11.2016 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Багрової А.Г.
секретаря - Снєгульської В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, а також судові витрати.
У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений. Справа заслухана у відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. 526, 527, 530,1050,1054 ЦК України підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» уклало з відповідачем ОСОБА_1 договір б/н від 01.06.2007 року (а.с. 27-32). Згідно умов вказаного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Як встановлено в судовому засіданні відповідач зобовязання за вказаним вище кредитним договором у встановлений строк належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 17.08.2016 року утворилася заборгованість, яка складається з наступного:
-Сума несплаченої заборгованості за кредитом 2359,71 грн.,
-Заборгованість з пені та комісії за користування кредитом 3199,14 грн.,
-Штраф (фіксована частина) 250,00 грн.,
На день розгляду справи заборгованість відповідачем перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1378,00 грн.
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 1050,1054 ЦК України, ст. ст. 10,11,60, 213, 215, 224 ЦПК України, суд ,-
Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційного Банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.
Суддя: ОСОБА_2
Справа № 683/1929/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 28 березня 2015 року, на: земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Чапаєва, 3/2 м. Старокостянтинова; земельну ділянку площею 0,0053 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Чапаєва, 3/2 м. Старокостянтинова; земельну ділянку площею 0,0035 га для будівництва індивідуальних гаражів по вул. Чапаєва, 3/1 м. Старокостянтинова. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, він являється єдиним спадкоємцем останнього на підставі заповіту на все майно, інших спадкоємців немає. Однак нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через невідповідність у правовстановлюючому документі на земельну ділянку фактичним межам та цільовим призначення земельних ділянок та відсутності реєстрації права власності на дане нерухоме майно. В Державному акті серії ІV-ХМ № 016706 вказано, що землю передано для обслуговування житлового будинку, проте не зазначено, що в тому числі для обслуговування господарських та надвірних будівель та споруд, ведення селянського господарства та в яких розмірах, хоча саме так було визначено в рішенні про видачу даного правовстановлюючого документу.

Представник позивача подала до суду заяву, якою підтримала заявлені позовні вимоги та обставини на їх обґрунтування. Просила справу розглянути без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

За таких обставин суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 224-226 ЦПК України,

ухвалив:

Розглянути справу за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування в порядку заочного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ___________
Провадження № 2/127/7143/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2016 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Центральний відділ державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.11.2016 року звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із зазначеним позовом.

Форма і зміст позовної заяви визначені ст. 119 ЦПК України.

Згідно п.5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказувань.

В порушення зазначеного, позивач, вказуючи, що ним внесено на рахунок ДВС кошти за придбання автомобіля AUDI ТТ, що належав ОСОБА_2, не зазначає докази, які б підтверджували цю обставину.

Згідно п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №6 від 03.06.2016 року», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

Суд зазначає, що відповідно до викладеного, позивачу слід визначитися щодо кола відповідачів та третіх осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 120, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Центральний відділ державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту, надавши позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення, зазначених в мотивувальній частині ухвали, недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 758/8916/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Супрун Г.Б.
У Х В А Л А

14 листопада 2016 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва Музичко С.Г., перевіривши відповідність вимогам ст.ст. 294, 295 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року відкрито провадження у справіза позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

3а правилами ч. l ст.292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

3 аналізу наведеної статті вбачається, що особи, які не брали участь у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, якщо суд вирішив питання про її права та обов'язки.

Згідно поданої до суду позовної заяви, ПАТ «ОТП Банк» просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором ML -003/153/2007 від 11.07.2007 року у розмірі 931 419,55 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: садовий будинок в АДРЕСА_1, що належить відповідачу на праві власності та земельна ділянка.

Зі змісту оскаржуваної ухвали про відкриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, вбачається, що суд не вирішував питання про права й обов'язки ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи, питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ПАТ «ОТП Банк», третя особа: ОСОБА_5 про визнання кредитного договору недійсним, не вирішено.

Оскільки оскаржуваною ухвалою не вирішувались питання про права та обов'язки ОСОБА_3., тому апеляційну скаргу такої особи слід повернути на підставі прямої норми процесуального права - ч. 1 ст. 292 ЦПК України.

Керуючись ч. 1 ст. 292, ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року повернути скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подання до цього суду касаційної скарги

Суддя:
У Х В А Л А

25.11.2016 Справа №607/13214/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання двох дітей - ОСОБА_3, ОСОБА_3, у розмірі 20000 гривень.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1 7 частини другої зазначеної статті, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Зазначена позовна заява не відповідає вказаним вимогам, оскільки:

В порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві не вказано ціни позову, хоч заявлено вимогу майнового характеру стягнення додаткових витрат на дітей.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів, ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позивачем фізичною особою або фізичною особою-підприємцемпозовної заяви майнового характеру, ставки судового збору встановлюються в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551 гривня 20 копійок) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890 гривень).

Однак, при пред'явленні зазначеного позову позивачем ОСОБА_1 судового збору не сплачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином позивачу ОСОБА_1 слід виправити зазначені недоліки позовної заяви, а саме:

1) вказати у позовній заяві ціну позову;

2) сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі 551 гривня 20 копійок на розрахунковий рахунок: 0002, код одержувача: 37977726; банк одержувача ГУДКC України в Тернопільській області; одержувач УК м. Тернопіль/м. Тернопіль/22030001, код бюджетної класифікації 22030001; МФО 838012 призначення платежу судовий збір, код 02886692, пункт 1.1., та надати суду оригінал документа, що підтверджує його сплату.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків позовної заяви, строк на їх усунення доцільно визначити терміном п'ять днів із дня отримання копії ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст.121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей залишити без руху і надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків терміном пять днів із дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_4
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А ЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року суддя Апеляційного суду м. Києва Соколова В.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16.06.2016 у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Іванова ПавлаЮрійовича, ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, -

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.07.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16.06.2016 - залишено без руху.

Зазначеною ухвалою було встановлено, що звернувшись із апеляційною скаргою на судове рішення, апелянтом, відповідно до Закону України «Про судовий збір», не сплачено суму судового збору, та апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 295 ЦПК України.

Копію ухвали суду від 08.07.2016 супровідним листом направлено позивачу та його представнику на вказані адреси, але направлена судом кореспонденція адресату не була вручена, оскільки конверт адресований представнику позивача повернувся на адресу суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 193). У зв'язку з цим супровідним листом від 06.09.2016 та 17.10.2016 апелянту та його представнику повторно направлено копію ухвали апеляційного суду від 08.07.2016, яку ОСОБА_1 отримано особисто 28.10.2016 (а.с. 198).

Згідно ухвали суду, апелянту було надано строк для усунення виявлених в апеляційній скарзі недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

З клопотанням про продовження визначеного судом в ухвалі від 08.07.2016 строку для усунення недоліків, позивач та/або його представник не звертались.

Таким чином, станом на 17.11.2016, виявлені в апеляційній скарзі і зазначені в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 08.07.2016 недоліки не усунуті.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що в порядку ст. 121 ч. 2 ЦПК України, апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути апелянтові.

Роз'яснити апелянту, що він не позбавлений можливості повторно звернутися до суду, з апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, одночасно подавши заяву про поновлення строку.

Керуючись ст. ст. 121, 297 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Справа № 755/22204/15-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/10518/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16.06.2016 - вважати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя:
Справа № 296/2804/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Галасюка Р.А.,

при секретарі Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Житомира цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб управління у справах дітей Житомирської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання права на шлюб, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб, в якій зазначила, що вона народилася 16.02.1999 року і має намір одружитися з ОСОБА_2 від якого завагітніла, але оскільки вона не досягла шлюбного віку - 18 років, вона не має можливості зареєструвати шлюб. Оскільки укладення шлюбу з ОСОБА_2 відповідає її інтересам, просить суд надати їй право на шлюб до досягнення нею 18 років.

Сторони в судове засідання не з»явилися надали заяви до суду про слухання справи у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 народилася 16.02.1999 року і має намір одружитися з ОСОБА_2 від якого завагітніла, але оскільки вона не досягла шлюбного віку - 18 років, що підтверджується копією паспорта (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для жінки та чоловіка встановлюється у вісімнадцять років.

Згідно ст. 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам.

За ч. 3 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються також і справи про надання права на шлюб.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 має намір укласти шлюб з ОСОБА_2 від якого завагітніла, який також бажає укласти шлюб. Згідно довідки КУЦМЛО № 2 Поліклініки м. Житомира, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності (а.с. 4).

З огляду на встановлене, суд приходить до висновку, що необхідно надати ОСОБА_1 право на шлюб з ОСОБА_2 до досягнення нею 18-річного віку, так як це відповідає її інтересам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 212, 213, 215, ч. 3 ст. 234, ст. 235 ЦПК України, ст. 23 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про надання права на шлюб - задовольнити в повному обсязі.

Надати ОСОБА_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на шлюб з ОСОБА_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення ОСОБА_1 18 років.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду підлягає до негайного виконання.

Cуддя Р. А. Галасюк