АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6533/16 Справа № 183/2711/15 Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д. І. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.04.2016 року, а саме: стягнувши з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду у сумі 48000 грн. та 4527 грн. моральної шкоди - з ПрАТ «СК «Провідна», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Також, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 понесені витрати на правову допомогу / а. с. 78-81 /.

Зазначеним рішенням від 11.04.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 826,80 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено / а. с. 58-63 /.

Судом встановлено, що 16.03.2015 року, приблизно о 18.30 годині, ОСОБА_3, керуючи мотоциклом «ІЖ-Планета-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по зустрічній смузі дороги зі сторони с. Третя Ферма в напрямку с. Видвиженець Новомосковського району Дніпропетровської області.

В цей час по своїй смузі руху назустріч ОСОБА_3, керуючи велосипедом «Україна», рухався ОСОБА_2 ОСОБА_3, перебуваючи на ділянці дороги за 1 км до с. Видвиженець, при виявленні перед собою велосипедиста ОСОБА_2, несвоєчасно вжив заходів до гальмування та допустив наїзд на велосипедиста, тим самим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи, ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синців в області лівої ключиці, правої гомілки і правого гомілковостопного суглобу; закритих переломів лівої ключиці та обох кісток правої гомілки у нижній третині зі зміщенням, які у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості, викликавши тривалий розлад здоров'я, оскільки зростання відламків в місцях переломів відбувається в строк, що перевищує 21 день.

При цьому технічна можливість запобігти даній дорожньо-транспортній події для водія ОСОБА_3 обумовлювало дотримання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що знаходилось в причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної події, та для нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх.

Згідно висновку судової-автотехнічної експертизи № 70/27-227 від 21.04.2015 року, у даній дорожній обстановці велосипедист ОСОБА_2 повинен був діяти згідно до вимог п. п. 6.2 та 6.6 ч. «а» Правил дорожнього руху, а саме:

п.6.2. - велосипедист має право керувати велосипедом, який обладнаний звуковим сигналом та світлоповертачами: спереду - білого кольору, по боках - оранжевого, ззаду - червоного. Для руху в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на велосипеді повинен бути встановлений та увімкнений ліхтар (фара);

п. 6.6. велосипедисту забороняється - а) керувати велосипедом з несправним гальмом, звуковим сигналом, а в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості - з не увімкненим фонарем (фарою) чи без світлоповертачів.

У даній дорожній обстановці дії велосипедиста ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п.6.2 та 6.6 ч. «а» Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. Технічна можливість уникнути даної ДТП для велосипедиста ОСОБА_2 визначалась виконанням ним вимог п.п.6.2 та 6.6 ч. «а» Правил дорожнього руху, для чого в нього не було перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати. (а.с.107-109 кримінальної справи)

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2015 року ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язано ОСОБА_3 не виїздити за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання, а також періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов суд задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 9120,56 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 20000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Дніпропетровській області 491,04 грн. за проведення судово-автотехнічної експертизи / а. с. 91-95 /.

Ухвалою колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2015 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2015 року було скасовано в частині вирішення цивільного позову та в частині стягнення судових витрат, та змінено вирок суду в частині призначеного ОСОБА_4 покарання, в іншій частині вирок залишений без змін /а.с.96-103/.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На день скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як водія транспортного засобу «ИЖ-Планета-3», державний номер 4880ДПЗ, була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_2.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, з доданими до неї фіскальними та товарними чеками, позивачу ОСОБА_2 було виплачене страхове відшкодування у розмірі 8 882,52 грн., з яких: 8 459,54 грн. - шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; 422,98 грн. - моральна шкода.

Звертаючись з позовною заявою, позивач посилався на те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3, йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 50000 грн., з яких 5000 грн. він просив стягнути з ПрАТ СК «Провідна», а 45000 грн. - з ОСОБА_3

Виходячи з доказів по справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2, в силу норм ст.ст. 22, 23, 1167, 1187, 1194 ЦК України та положень ст.ст. 9, 24, 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягають частковому задоволенню / а. с. 58-63/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обв'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням всіх обставин справи у їх сукупності, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

При визначені розміру моральної шкоди судом прийнято до уваги характер душевних страждань позивача та те, що йому були спричинені тілесні ушкодження середнього степеню тяжкості, злочин, у вчиненні якого був визнаний винним ОСОБА_3, відноситься до злочинів, вчинених з необережності, до того ж, ОСОБА_3 вже сплатив 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що не заперечувалось позивачем.

Згідно статті 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо- транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Оскільки, позивачу ОСОБА_2 розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну життю та здоров'ю, який підтверджений документально, визначений у розмірі 8459,54 грн., розмір моральної шкоди повинен визначатися як 5% з цієї суми, що становить 422,98 грн. (8 459,54 грн. х 5%).

Отже, ПрАТ СК «Провідна» позивачу виплачена вся сума моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховиком у відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до страхової компанії.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення судом першої інстанції розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, - є безпідставними.

Доводи апелянта у скарзі стосовно того, що суд першої інстанції необґрунтовано визначив суму компенсації витрат на правову допомогу у розмірі 826,80 грн., тоді як ним фактично витрачено 1500 грн., колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу.

За частиною першою статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 2 ст. 84 ЦПК України).

Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року № 4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено в сумі 1 378 грн.

Таким чином, сума компенсації витрат на правову допомогу за годину не може перевищувати 551,20 грн. (1 378 грн. х 40%).

З квитанцій № 533776 від 23.10.2015 року на суму 1000 грн. та квитанції № 533779 від 10.12.2015 року на суму 500 грн. вбачається, що ці суми були сплачені позивачем адвокату Кракай В.М. за участь у справі. Детального розрахунку адвокатських послуг та їх переліку матеріали справи не містять /а.с.52/.

Між тим, згідно до журналів судових засідань, представник позивача приймав участь в судових засіданнях протягом 1,5 годин.

Таким чином, сума компенсації витрат на правову допомогу складає 826,80 грн. (551,20 грн. х 1,5 год.), що правильно було визначено районним судом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: