Єдиний унікальний номер: 448/1166/16-ц
Провадження № 2/448/437/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17.11.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович, Мостиська районна державна адміністрація Львівської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

22.09.2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що спірний житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_2 належав ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказує, що ОСОБА_5 за свого життя склав заповіт, яким усе майно заповів її (позивачки) матері - ОСОБА_6, яка відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вважається спадкоємцем, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном (доглядала за будинком, робила ремонти, обробляла земельну ділянку). Крім того, ОСОБА_6 належав житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року мати померла. За свого життя заповіту вона не складала. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є вона (позивачка) та її рідні сестри (треті особи по справі) - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Їх батько - ОСОБА_7 помер.

Стверджує, що у встановленому законом порядку вони звернулися до приватного нотаріуса Яксманицького Р.С. із заявами про. прийняття спадщини після смерті матері за законом. Спору щодо розподілу спадщини між ними немає, а саме: вона (позивачка) претендує на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_2, а сестри ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1. Однак, в позасудовому порядку оформити право власності на спірний житловий будинок не має можливості, оскільки мати за життя не оформила право власності на такий, у зв'язку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6

В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі.

Треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, однак подали заяви, в яких не заперечують проти позову та просять суд розглянути справу без їх участі.

Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Яксманицький Р.С. у судове засідання не з'явився, проте подав до суду копію спадкової справи №102/2016, заведеної після смерті ОСОБА_6, а також заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності.

Представник третьої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_2 належав ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається із матеріалів справи, за свого життя ОСОБА_5 склав заповіт від 03.01.1997року, яким усе своє майно заповів ОСОБА_6, яка відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вважається спадкоємцем, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном (доглядала за будинком, робила у ньому ремонти, обробляла земельну ділянку тощо). Проте право власності на дане майно належним чином не оформлено, правовстановлюючі документи на таке відсутні.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_6.

Із матеріалів спадкової справи №102/2016, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С., вбачається, що за життя спадкодавець ОСОБА_6 заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є діти померлої: дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (треті особи у справі), які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживали разом із нею на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від спадщини, а також дочка ОСОБА_1 (позивачка у справі), яка прийняла спадщину, подавши відповідно до вимог ст.ст.1269, 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину (ОСОБА_3 та ОСОБА_4) до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6, які б прийняли спадщину чи претендують на таку, немає.

В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_5; копією заповіту ОСОБА_5 від 03.01.1997року; копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_6; копією паспорта громадянина України позивачки ОСОБА_1; копією свідоцтва про народження ОСОБА_1; копією заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1; копіями заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про надання згоди ОСОБА_1 на прийняття спадщини; довідкою КП «Мостиське РБТІ» №2252 від 19.07.2016року; листами приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. Вих. №723/02-14 та Вих. №724/02-14 від 05.07.2016року; довідками, виданими виконавчим комітетом Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області №915 від 01.07.2016року, №№996, 997 від 06.07.2016року; копією спадкової справи №102/2016, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. після смерті ОСОБА_6 та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на наведене, враховуючи встановлені судом обставини про те, що спадкодавець ОСОБА_6 на час своєї смерті була власником спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2, а позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину після її смерті, беручи до уваги те, що інші спадкоємці за законом - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на дане спадкове майно не претендують, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі та визнання за позивачкою права власності на спірний житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 14, 57-61, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя В.В.Борисенко