АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року у справі за поданням Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Кравчука A.C. про тимчасове обмеження в праві на виїзд за межі України ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №752/4850/16-ц
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/8108/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Мирошниченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
У березні 2016 року Головний державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язання, покладених не неї рішенням Господарського суд м. Києва № 5011-11/1458- 2012 від 25 вересня 2012 року.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження щодо стягнення боргу з ОСОБА_4 на підставі Наказу Господарського суду м. Києва № 5011-11/1458-2012 від 25.09.2012 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ТОВ «Віта-Верітас» суму в розмірі 20 813 гривень 23 копійки. Наразі рішення суду не виконано в добровільному порядку, у боржника недостатньо майна для задоволення вимог стягувана. Таким чином, на підставі положень ст. 377-1 ЦПК України просив обмежити ОСОБА_4 в праві виїзду за межі України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року у задоволенні подання Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Кравчука A.C. про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою представником стягувача ТОВ «Віта Верітас» - ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати ухвалу суд першої інстанції та постановити нову, якою Подання головного державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує на те, що суд відмовляючи в задоволенні подання зокрема виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обізнаності боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження, що спростовується матеріалами справи, зокрема, зверненням у 2012 ОСОБА_4 зі скаргою до Господарського суду м. Києва на дії ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві щодо несвоєчасне повідомлення останньої про відкриття виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник стягувача Белозьорова О.С., яка діє на підставі довіреності в інтересах ТОВ «Віта Верітас», підтримала доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенюю, виходячи з наступного.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням суду».

Відповідно до п. 2, 5 до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому відомому невиконанні нею таких обов'язків.

Задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Як убачається з матеріалів справи, державним виконавцем не наведено доказів того, що ОСОБА_4 має паспорт для виїзду за кордон на постійне місце проживання, не виконавши своїх зобов'язань, та доказів, які свідчили, що боржник ухиляється від виконання рішення суду. Разом з тим, державним виконавцем до подання не долучено доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції виходив з того, що до подання не долучено документів на підтвердження того, що державним виконавцем не було здійснено будь-яких інших заходів щодо виконання рішення суду, а також відсутні докази на підтвердження обізнаності боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження.

Колегія судів вважає наведені висновки суду першої інстанції є правильними, і такими що відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує на те, що апелянтом не було надано доказів того, ОСОБА_4 навмисно вчиняла дії спрямовані на уникнення від виконання рішення суду або в інший спосіб ухиляється від його виконання.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: