АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2445/16
Справа №645/5009/15ц Головуючий 1 інст. -Іващенко С.О.
Категорія : відшкодування шкоди Доповідач - Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді Бобровського В.В.,

суддів Івах А.П.,

Кокоші В.В.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2 в особі представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної відповідачем ушкодженням здоров'я при ДТП 01 червня 2014 року о 01 годині поблизу АЗС «ОККО» на путі проводі по пр..50 річчя СРСР у м.Харкові при керуванні автомобілем CHEVROLET д.р.н. НОМЕР_3.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що наїзд на ОСОБА_2 відбувся в темну пору доби в умовах недостатньої видимості, в результаті ДТП позивач зазнав тяжких ушкоджень здоров'ю, тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, за висновком МСЕК його визнано інвалідом другої групи, потрібні подальше лікування та реабілітація, проте з 26 червня 2014 року ОСОБА_6 припинив добровільно відшкодовувати шкоду.

З таких підстав у відповідності до положень ст..ст.1187,1195,1197 та ст..1167 ЦК України, з урахуванням подальших уточнень у жовтні, грудні 2015 року позовних вимог, представник ОСОБА_2 просив суд стягнути понесені витрати на лікування з червня 2014 року до червня 2015 року 8519,70 грн., у грудні 2015 року додатково 1141,75 грн., а також на відшкодування втраченого заробітку з червня 2014 року по травень 2015 року просив стягнути 14616 грн., компенсацію моральної шкоди 50000 грн. з ОСОБА_6 та власника автомобіля ОСОБА_4

Представник ОСОБА_6 у письмових запереченнях просила у позові ОСОБА_7 відмовити з посиланням на те, що ДТП відбулось з вини самого позивача, який намагався перейти дорогу у місце не обладнаному для пішохідного переходу, відсутній безпосередній причинний зв'язок між діями відповідача та завданої позивачу шкоди, а також на те, що ОСОБА_6 надавались кошти на лікування потерпілого.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди 131,02 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 з посиланням на підставність обґрунтованість заявлених позовних вимог, порушення судом та неправильне застосування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, вимог процесуального права при розгляді справи, рішення районного суду просить скасувати, позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до положень ч.1 ст.309 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 задовольнити частково, рішення районного суду змінити з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та під час ухвалення рішення за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

По справі згідно наданих доказів встановлено та не оспорюється те, що 01 червня 2014 року о 01 годині на путіпроводі по пр.. 50 річчя СРСР у м.Харкові при керуванні автомобілем CHEVROLET д.р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_6 відбулось ДТП, при якому ОСОБА_7, який рухався через дорогу на не встановленому для пішоходів переходу, отримав тяжкі тілесні ушкодження, перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах з 01 червня по 18 липня 2014 року , з 17 вересня по 26 вересня 2015 року, згідно довідки МСЕК від 21 жовтня 2014 року йому встановлена друга група інвалідності до 01 листопада 2015 року.

Із наданих суду розписок вбачається, що ОСОБА_6 на лікування позивача протягом 02 червня - 02 липня 2014 року його родичам передані грошові кошти у сумі 37300 грн. в тому числі після 27 червня 2014 року 2700 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_7 та стягуючи на його користь з ОСОБА_6 131,02 грн. на відшкодування витрат на ліки відповідно епікриз-виписки від 26 вересня 2014 року відділення неврології багатопрофільної лікарні № 18, що підтверджені чеком від 23 вересня 2014 року, та відмовляючи у позові про стягнення решти суми коштів, що були заявлені про витрати на ліки за недоведеності зв'язку їх використання при лікуванні позивача, суд такого дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача сум на відшкодування втраченого заробітку (доходу), вважаючи , що ОСОБА_6 не було допущено неправомірної поведінки при керуванні автомобілем, а ДТП відбулось в результаті грубої необережності самого потерпілого.

З таких саме підстав судом залишені позовні вимог про відшкодування моральної шкоди, без задоволення з мотивів відсутності причинного зв'язку між шкодою, яку зазнав позивач та діями відповідача.

Проте у повному обсязі погодитись з таким висновком суду не можна.

За правилом ст.. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим таким, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Із довідки МСЕК від 21 жовтня 2014 року вбачається, що позивачу для відновлення працездатності рекомендовано лікування з невропатолога в неврології (а.с.12),, а згідно епікриз-виписки від 26 вересня 2014 року, стан здоров'я хворого без поліпшення, рекомендовано нагляд невролога за місце проживанням. Індивідуальною програмою реабілітації від 27 жовтня 2014 року зафіксовано ураження опорно-рухового апарату потенціал реабілітації низький, мета - часткове відновлення життєдіяльності та соціально-побутового стану.

Із переліку медичних препаратів, які використовувалися при лікуванні ОСОБА_2 в умовах стаціонару, були придбані за кошти пацієнта, що підтверджено лікарем та відповідними чеками мережі аптек на загальну суму 9661,45 грн.

При вирішенні справи судом, в порушення вимог ст..212 ЦПК України достовірності кожного доказу витрат у сукупності зі станом здоров'я та наслідками отриманих при ДТП травм в рішенні мотивів не наведено.

Окрім того судом не враховане те, що у відповідності до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню шкоди, то у відповідності до ч.2 ст.1193 цього Кодексу, залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

За правилами ст..1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичної особи, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід) втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я особи, яка в момент завдання шкоди не працювала розмір відшкодування визначається, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, без врахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою. здоров'я, а також інших доходів.

З урахуванням зазначених норм матеріального права, якими врегульовані правовідносини з питань відшкодування шкоди заподіяної здоров'ю особі джерелом підвищеної небезпеки, та виходячи з того, що самим позивачем була допущена груба необережність при переході путі проводу без дотримання Правил дорожнього руху України, колегія вважаючи підставними і обґрунтованими вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення 14616 грн. втраченого доходу такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а сума витрат на ліки, що підлягає відшкодуванню зменшенню з 9661,45 грн. до 7500 грн. без врахування стягнутих судом 131,02 грн.

Окрім цього, колегія вважає помилковим висновок суду про залишення без задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, виходячи з положень п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, згідно яких моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдана, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

При визначенні розміру грошової компенсації моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує грубу необережність, допущену самим позивачем при перетинанні путіпроводу, розмір майнової допомоги, яку надавав на його лікування в перший місяць лікування після ДТП відповідач, та вважає можливим стягнути на відшкодування моральної шкоди 25000 грн.

Заперечення відповідача на доводи апеляційної скарги колегія залишає поза уваою, як такі, що не ґрунтуються на матеріалах справи та не відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія, - .

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 лютого 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 (рнокпп НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2) на відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю 7500 грн., втраченого доходу за період з 01 червня 2014 року по 31 травня 2015 року - 14616 грн., на відшкодування моральної шкоди - 25000 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 755 грн. 16 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В.Бобровський

судді В.В.Кокоші

А.П.Івах