АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2587/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2876/16Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Панченка О.О.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 вересня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод, вселення, зобовязання не чинити перешкоди у користуванні, стягнення моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд усунути їй та її малолітнім дітям перешкоди в користуванні квартирою № 79 в будинку 15 по вул. Тараса Бульби в м. Кременчуці шляхом звільнення кімнати № 8, зобовязати відповідачів не чинити перешкоди у спільному користуванні та стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився представник ОСОБА_2 ОСОБА_9 та в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове по суті позовних вимог. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 307 та п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення та ухвалити нове по суті позовних вимог з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення або неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на праві приватної власності належить по ? частці квартири № 79 в житловому будинку № 15 по вул. Т. Бульби (колишня ОСОБА_10) в м. Кременчуці Полтавської області.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 березня 2014 року встановлено порядок користування спірною квартирою: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виділено у користування житлову кімнату № 8, площею 17,3 кв. м., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 виділено у користування житлові кімнати № 6 площею 12,5 кв. м. та № 7 площею 12,6 кв.м., підсобні приміщення: кухню, коридор, вбиральню, ванну кімнату залишено у загальному користуванні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки ОСОБА_2 не доведено факту порушення її права щодо володіння і користування спірною квартирою, з чим не погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

Згідно розяснень, викладених в п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Відповідно до пункту 35 цієї постанови, задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував та не взяв до уваги, що спірна квартира перебуває у фактичному користуванні відповідачів, ОСОБА_2 не може користуватися належною їй 1/2 часткою квартири, оскільки інший співвласник ОСОБА_6 замінила замок вхідних дверей та не пустила у квартиру представників ОСОБА_2, що встановлено досудовим слідством за заявою ОСОБА_11, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001939 від 04.07.2014 р., як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 18.10.2014 р.

Зазначені факти свідчать про протиправність дій відповідачів, що перешкоджають позивачці здійснювати права користування спірним майном, та оскільки на час розгляду справи по суті правопорушення усунено не було, суд має захистити порушене право позивача шляхом задоволення негаторного позову.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, оскільки факт спричинення їй такої шкоди внаслідок винних, протиправних дій відповідачів по справі не встановлено і суду не доведено.

Судові витрати, понесені позивачем за подання до суду позовної заяви немайнового характеру та апеляційної скарги на рішення суду по справі, підлягають стягненню з відповідачів у дольовому порядку на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 вересня 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

Зобовязати ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не чинити перешкод ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 у спільному користуванні квартирою № 79 в будинку 15 по вул. Тараса Бульби в м. Кременчуці Полтавської області.

Вселити ОСОБА_2, неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 у кімнату № 8 в квартирі АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 по 183 грн. 73 коп. судового збору, понесеного за подання позовної заяви до суду, та по 202 грн. 10 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ ОСОБА_12

ОСОБА_13

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1