ухвала

іменем україни

23 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: Орган опіки та піклування Солом'янського районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, прокуратура Солом'янського району м. Києва, відділ кримінальної міліції у справах дітей Солом'янського районного управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Генеральна прокуратура України, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, відібрання дітей, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом та просив суд усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року, позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: Орган опіки та піклування Солом'янського районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, прокуратура Солом'янського району м. Києва, відділ кримінальної міліції у справах дітей Солом'янського районного управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Генеральна прокуратура України, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, відібрання дітей, зобов'язання вчинити дії залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 169 та п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин.

Доводи касаційної скарги про порушення судами норм процесуального права спростовуються матеріалами справи.

Так, ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 11 листопада 2015 року.

У судове засідання, яке відбулося 11 листопада 2015 року ОСОБА_4 не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Судове засідання, призначене на 11 листопада 2015 року відкладено на 20 січня 2016 року, про що належним чином повідомлено ОСОБА_4 заяви про розгляд справи у відсутності позивача не надходило, причини неявки суду першої інстанції ОСОБА_4 не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно з ч. 3 ст. 169 та п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.І. Євтушенко І.М. Завгородня