Справа № 570/4399/16-ц
Номер провадження 2-о/570/92/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

народних засідателів Ніжник Т.Д.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Рівненського районного Управління юстиції про визнання особи безвісно відсутньою, -

в с т а н о в и в:

оскільки відомості про місце перебування сина відсутні у неї з 30 жовтня 2014 року, звернення до Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області із заявою про його розшук не дало позитивного результату, заявник у поданій до суду 13 вересня 2016 року заяві, посилаючись на норму ст.43 ЦК України, просить визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Всіх учасників цивільного процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, у поданих до суду заявах просять справу слухати у їх відсутність на підставі наявних матеріалів справи. Враховуючи відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення, думку заявника, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків.

Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захистуі в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив заявнику рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Заявник стверджує, що зникла особа є її рідним сином.

З відповіді Рівненського відділу поліції вбачається, що в розшуку вказаного відділу як безвісно зниклий перебуває ОСОБА_3. Розшук зазначеної особи проводиться по оперативно-розшуковій справі № 116 від 20 липня 2016 року. Встановити місцезнаходження розшукуваного на даний час не виявилося можливим. По факту його зникнення 19 липня 2016 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Отже, для задоволення заяви необхідна сукупність встановлення наступних обставин: відсутність особи в місці її постійного проживання (за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливості їх одержання усіма доступними способами; закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування такої особи.

Відповідно до ст.247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків. Заявнику необхідно вказати осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про місцеперебування, запитати відповідні організації за його останнім місцем проживання (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей про місцеперебування сина. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Заявник посилається на те, що з 30 жовтня 2012 року вона втратила зв'язок із своїм сином і по день звернення до суду відомості про його місце перебування відсутні. Підставою для звернення до суду із вказаною заявою заявник вказала реалізацію права на оформлення права власносі на майно, що належало її сину.

Суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, вважає, що не встановлено факту відсутності в місці постійного проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відомостей про його місце перебування, а сама по собі необізнаність заявника про місцезнаходження її сина не може слугувати підставою для визнання його безвісно відсутнім.

На підставі ст.88 ЦПК України понесені заявником витрати залишаються на них у зв"язку з відмовою у задоволенні заяви.

З огляду на викладене, керуючись ст.10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

відмовити у заяві ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Рівненського районного Управління юстиції про визнання особи безвісно відсутньою. .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Кушнір Н.В.

Народні засідателі: Ніжник Т.Д.

ОСОБА_1