№ 336/8646/15-ц
пр. № 2/336/501/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом ОСОБА_1, вказавши, що 29.09.2011 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач карткою скористався, отримавши кошти, але умови договору не виконав, грошові кошти не повернув, тому позивач просить стягнути заборгованість у сумі 13551,11 гривень та судові витрати.

Позивач представника у судове засідання не направив, представником позивача направлено клопотання про розгляд справи за відсутності позивача на підставі наданих доказів.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказуючи, що згоден сплатити позивачеві суму заборгованості по тілу кредиту в межах 5000 гривень. Вказав, що не оспорює факт того, що ним за допомогою платіжної кредитної картки була використана сума у 4988,38 гривень, а кошти він не повернув та проценти не сплатив, оскільки втратив роботу та не міг своєчасно виконувати зобов'язання за договором.

При дослідженні матеріалів справи встановлено таке.

29.09.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, який складається з заяви, Памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредитну картку з встановленим лімітом, зобовязавшись щомісяця сплачувати банку ануїтетними платежами грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, комісії, а також інших платежів згідно умов договору.

Вказаною карткою відповідач протягом 2012-2014 років користувався, періодично здійснюючи виплати на погашення тіла кредиту та відсотків, але згодом став допускати порушення виконання зобовязань, не сплачуючи встановлені договором суми у визначений термін.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань з повернення кредитних коштів та сплати відсотків, станом на 31.08.2015 року виникла заборгованість в загальній сумі 13551,11 гривень, з яких 4988,38 гривень заборгованість по кредиту, 6191,25 гривні заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1250 гривень заборгованість по комісії, 1121,48 гривень штраф.

Факти укладення договору, отримання платіжної картки та її фактичне використання відповідачем не оспорювались.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Статті 10, 60 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею).

Враховуючи, що фактично відповідачем не заперечувався факт укладення договору та порушення зобовязань за цим договором, а заперечення стосувались неможливості своєчасного виконання зобовязань за договором через втрату роботи, що не може бути враховано судом в якості підстави для відмови у стягненні відсотків та неустойки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити у повному обсягу та стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» 13551,11 гривень (тринадцять тисяч пятсот пятдесят одну гривню 11 коп.) в рахунок погашення заборгованості за договором про надання банківських послуг від 29.09.2011 року, а також судовий збір в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк