У х в а л а

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Леванчука А.О., Парінової І.К., Савченко В.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області до Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_6, Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, треті особи: Обслуговуючий садівничий кооператив «Козацька садиба», Державна інспекція сільського господарства в Запорізькій області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Стихія», про визнання частково незаконним та скасування розпорядження Запорізької районної адміністрації, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування запису про державну реєстрацію державного акта, витребування та повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 9 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року прокурор Запорізького району Запорізької області звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 9 лютого 2007 року № 2/12 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Козацька садиба» у власність земельних ділянок для ведення садівництва» в частині передачі у власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0848 га за рахунок земель ОК «Козацька садиба», розташованої за межами населених пунктів Долинської сільської ради; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданий ОСОБА_6 5 квітня 2007 року; скасувати запис про державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 5 квітня 2007 року під № 84; витребувати у ОСОБА_6 та зобов'язати її повернути на користь Головного управління Держземагентства у Запорізькій області земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0,0848 га, розташовану на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (за межами населених пунктів), ОСК «Козацька садиба» діл. № 25.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17 серпня 2015 року в задоволенні позову прокурора Запорізького району Запорізької області відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 9 грудня 2015 року рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов прокурора Запорізького району Запорізької області задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 9 лютого 2007 року № 2/12 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Козацька садиба» у власність земельних ділянок для ведення садівництва» в частині передачі у власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0848 га за рахунок земель ОК «Козацька садиба», розташованої за межами населених пунктів Долинської сільської ради.

Визнано недійсним державний акт на прав власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_6 Витребувано від ОСОБА_6 та зобов'язано її повернути на користь Головного управління Держземагенства у Запорізькій області земельну ділянку площею 0,0848 га, яка розташована на території пунктів Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (за межами населених пунктів).

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7., яка діє в інтересах ОСОБА_6, просить суд касаційної інстанції скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог прокурора, оскільки з наявних у справі матеріалів не вбачається факт порушення або оспорювання прав Головного управління Держземагенства у Запорізькій області. Крім того, суд зазначив про пропущення прокурором строку позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що висновок районного суду про порушення позивачем строку позовної давності є безпідставним, оскільки до 15 січня 2015 року на позовні вимоги щодо визнання незаконними правових актів органів державної влади, якими порушено право власності або інше речове право, не поширюються строки позовної давності, визначені ст. 257 ЦК України.

Крім того, апеляційний суд зазначив що, на підставі проведеної перевірки за участю спеціаліста Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області встановлені порушення земельного законодавства при виділенні земельних ділянок на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, що підтверджується Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 70 від 17 квітня 2014 року

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Запорізької РДА від 3 березня 2006 року № 14/33 затверджено проект відведення земельної ділянки загальною площею 4,8969 га (сіножаті) в оренду громадянам - членам ОСК «Козацька садиба» для ведення садівництва, розташованої на землях запасу Долинської сільської ради, за межами населеного пункту на 49 років (а. с. 16).

На підставі вказаного розпорядження 6 квітня 2006 року між Запорізькою РДА та ОСК «Козацька садиба» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки (а. с. 18-20).

Розпорядженням голови Запорізької РДА від 6 грудня 2006 року за № 14/486 внесено зміни до розпорядження № 14/33 від 3 березня 2006 року в частині визначення площі земельної ділянки, а саме зменшено її розмір з 4,8969 га до 4,7263 га (а. с. 17).

На виконання вказаного розпорядження 14 грудня 2006 року між Запорізькою райдержадміністрацією та ОСК «Козацька садиба» укладено додатковий договір про доповнення та зміни до договору оренди земельної ділянки, яким пункт 2 договору оренди від 06.04.2006 року викладений в наступній редакції: «в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,7263 га, в тому числі: 4,7263 га - сіножаті» (а. с. 21).

Пунктом 14 договору оренди земельної ділянки від 6 квітня 2006 року передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення садівництва.

Вищезазначений договір оренди земельної ділянки було розірвано 20 вересня 2010 року, про що Запорізькою районною державною адміністрацією та ОСК «Козацька садиба» складено договір про розірвання договору оренди земельної ділянки (а. с. 22)./

Розпорядженням голови Запорізької райдержадміністрації від 9 лютого 2007 року № 2/12 передано безоплатно у власність 42 громадянам земельні ділянки загальною площею 3,6541 га (сади) за рахунок земель обслуговуючого кооперативу «Козацька садиба», розташованих за межами населених пунктів Долинської сільської ради (а. с. 23).

У додатку до вказаного розпорядження визначено, що у власність ОСОБА_8 передано земельну ділянку площею 0,0848 га.

На підставі розпорядження голови Запорізької райдержадміністрації від 9 лютого 2007 року № 2/12 ОСОБА_8 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 НОМЕР_1 від 5 квітня 2007 року.

Статтею 19 ЗК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин) визначено категорії земель, на які за основним цільовим призначенням вони поділяються, зокрема землі сільськогосподарського призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

За правилами ч. 1 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до ст. 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСК «Козацька садиба» було передано в оренду земельну ділянку з цільовим призначенням - ведення садівництва, саме з таким цільовим призначенням у подальшому були передані земельні ділянки у власність членам кооперативу, зокрема і відповідачу ОСОБА_6 При цьому, у тексті самого розпорядження Запорізької РДА № 2/12 від 09 лютого 2007 року зазначено про приватизацію земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян з підстав їх членства в ОСК «Козацька садиба».

Відповідно до ч. 1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, передбачено ст. 118 ЗК України. Так, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначено ст. 121 ЗК України.

Заперечуючи проти позову представник ОСОБА_7 зазначала про те, що ОСОБА_6, як член ОСК «Козацька садиба» й користувач земельної ділянки № 25, у визначеному законом порядку безоплатної приватизації набула право власності на спірну земельну ділянку.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 303, 304, 316 ЦПК України, на вищезазначені положення закону, уваги не звернув; доводів ОСОБА_6 щодо членства у ОСК «Козацька садиба» та наявності у нього права користування спірною земельної ділянкою не перевірив та не спростував, внаслідок чого не визначився з порядком приватизації такої земельної ділянки, зокрема обов'язковості розроблення проекту відведення земельної ділянки й відповідно не перевірив чи було дотримано такого порядку сторонами при передачі їй у власність такої ділянки, та дійшов передчасного висновку про незаконність передачі відповідачу у власність земельної ділянки.

Крім того, у ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

Відповідачем заявлено вимогу про застосування строку позовної давності (а. с. 123-125, т. 1).

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 2 ст. 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абз. 2 ч. 2 ст. 45 ЦПК України).

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у ст. 46 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до ст. 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Прокурор, який бере участь у справі, має обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Тобто положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-178цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Проте зазначені положення закону залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції, який належним чином не перевірив питання дотримання строку позовної давності, та з урахуванням відповідного клопотання відповідача наявність підстав для застосування наслідків пропущення такого строку.

За таких обставин, у порушення вимог статей 212-214, 303, 316 ЦПК України суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 9 грудня 2015 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: А.О. Леванчук

І.К. Парінова

В.О. Савченко

О.В. Ступак