АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2/754/5653/15 Головуючий у 1 - й інстанції: Клочко І.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2566/2016 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернулась у вересні 2015 року.

Зазначала, що 30.06.2015 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої ОСОБА_2, керуючи автомобілем, здійснив наїзд на дитячу коляску, в якій перебував малолітній син позивача, що призвело до її механічного пошкодження та травмування дитини. Після чого відповідач, будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22.07.2015 року останнього було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 12-4, 124 КУпАП. Внаслідок даної ДТП позивачу нанесено матеріальну шкоду в розмірі 1 799,00 грн., у зв'язку з пошкодженням дитячої коляски, та моральну шкоду. Враховуючи що відповідальність ОСОБА_2, була застрахована, з урахуванняму уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з ПрАТ «СК «Україна» на свою користь 10.000,00 грн. моральної шкоди та 1799,00 грн. - матеріальної шкоди, а з відповідача ОСОБА_2 40 000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Україна» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 1 799,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 13.000,00 грн. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 13 000,00 грн. та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «Україна» сторонами не оскаржується, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 30.06.2015 року в м. Києві по вул. Кіото, 9, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «КІА», д.н.з. НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала ОСОБА_3, яка рухалась разом з дитячою коляскою, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на зазначену коляску, що призвело до її механічного пошкодження та травмування малолітнього ОСОБА_4, після чого будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року, ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно довідки від 30.06.2015 року ОСОБА_3 звертався до нейрохірурга Київського міського центру дитячої нейрохірургії, внаслідок чого ОСОБА_4 було встановлено діагноз забої м'яких частин голови та рекомендовано спостереження в поліклініці.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначала, що її сину були заподіяні тілесні ушкодження, у зв'язку з чим вона була змушена набагато частіше звертатись за допомогою лікарів. Крім того, нею та її сином були отримані душевні страждання, які виразились у дуже сильному фізичному болі, що продовжувався тривалий час, сильний переляк негативно вплинули на фізичне та психічне здоров'я сина. Моральні та фізичні страждання спричинили негативні зміни в їх житті, постійну емоційну напругу тощо.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 13 000,00 грн. моральної шкоди суд першої інстанції прийшов до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4).

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем, здійснив наїзд на дитячу коляску, що призвело до її механічного пошкодження та травмування малолітнього ОСОБА_4, внаслідок чого останній отримав забої м'яких частин голови. Відповідач, будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах провідшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи, що відповідач, перебуваючи за кермом, здійснив, внаслідок порушення правил дорожнього руху, наїзд на дитину, залишив місце ДТП, не здійснив дій спрямованих на усунення наслідків ДТП, не запропонував допомогу постраждалій дитині, з урахуванням характеру і тривалості моральних страждань, істотність вимушених змін в житті позивача, обставини справи, характер моральних страждань і наслідків, що наступили, а також з урахуванням принципу розумності, справедливості та пропорційності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди у визначеному судом першої інстанції розмірі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення, в зазначеній частині, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення, в цій частині, не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: