Справа № 751/4296/16-ц Провадження № 22-ц/795/2394/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Деркач О. Г. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного М.М.,
суддів:Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк" відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк" просить скасувати дане рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вказує, що останній платіж відповідачем було здійснено 22.02.2016 року, що свідчить про те, що строк позовної давності перервався. Відповідно до п.3.2.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка" (Стандарт), які є невід'ємною частиною кредитного договору, передбачено право банку списувати кошти з поточних рахунків клієнта у рахунок погашення простроченої заборгованості та що клієнт доручає банку здійснювати таке списання з поточних та інших рахунків. Після списання коштів відповідач не оскаржував направлення своїх коштів для погашення заборгованості за кредитним договором, тобто своєю згодою схвалив проведення платежу 22.02.2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 07 грудня 2005 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк" (згодом перейменоване на ПАТ КБ „ПриватБанк") та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір №DNH4КР50790487, згідно умов якого банк надав позичальнику строковий кредит в сумі 2 250 грн. 30 коп. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості на строк 12 місяців до 07.12.2006 року включно в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії визначених в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки (а.с.5).

Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 24.03.2016 р оку за розрахунком позивача складає 12 392 грн. 52 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 40 515 грн. 15 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафів - 500 грн. (фіксована частина), 2645 грн. 38 коп. (процентна складова) (а.с.4).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявного розміру заборгованості та пропущено строк позовної давності.

З таким висновком погоджується апеляційний суд, судом першої інстанції обставини справи з'ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до укладеного договору № DNH4КР50790487 від 07 грудня 2005 року договір складається з заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт) (а.с.5-9).

Пунктами 5.1., 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (далі Умови) передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2., 3.2.3. даних Умов, банк має право нарахувати пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. При порушенні позичальником строків платежів більш ніж на 30 днів останній зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості.

Відповідно до п.5.5. вказаних Умов терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Отже, що сторони при укладенні кредитного договору домовились про збільшення позовної давності до 5 років, що відповідає вимогам закону, чинного на час укладання договору.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, а ч. 2 ст. 1050 ЦК та ч. 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позичальника достроково вимагати повернення частини суми позики, що залишилася, та сплати процентів.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії договору сторонами визначений до 07.12.2006 року включно, автоматичне продовження дії договору сторонами не було передбачено, тобто починаючи з 08 грудня 2006 року для позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" розпочався перебіг строку позовної давності 5 років, який закінчився 08 грудня 2011 року.

ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом 28 квітня 2016 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Відповідачем до суду першої інстанції було подано заяву про застосування строку позовної давності (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України), що є підставою для відмови в позові (а.с.47-49).

Твердження ПАТ КБ „ПриватБанк" про те, що здійсненням платежу 22.02.2016 року строк позовної давності був перерваний є безпідставними та такими, що не грунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Виходячи з аналізу зазначеної норми матеріального права, вчинення дій, що свідчать про визнання боргу, можливе лише в межах перебігу строку позовної давності.

Враховуючи, що строк позовної давності закінчився 08 грудня 2011 року, а платіж, на який посилається позивач, вчинений 22 лютого 2016 року, відсутні підстави вважати, що строк позовної давності був перерваний.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не надають підстав для скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону.

Апеляційним судом не встановлено таких порушень норм матеріального і процесуального права, що призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору між сторонами або таких, що тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення, а тому відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: