АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Рубан С.М.

Желепа О.В.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Бобрицької сільської ради в особі Бобрицького сільського голови КорольО.Г. на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року у справі за позовом Виконавчого комітету Бобрицької сільської ради до ОСОБА_3 про визнання договору укладеним,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року зазначену позовну заяву повернуто позивачу для подання до належного суду. Вирішено питання про повернення позивачу судового збору.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що суд застосував неналежну норму процесуального права, дійшовши невірного висновку, що позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності.

В суді апеляційної інстанції апелянт підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву для подання до належного суду, суд першої інстанції виходив із того, що вказана справа не підсудна Печерському районному суду м. Києва відповідно до вимог ст. 114 ЦПК України, оскільки на правовідносини, які виникли між сторонами у справі, розповсюджуються правила виключної підсудності. На обґрунтування такого висновку суд виходив із того, що згідно зі змістом позовної заяви предметом позову є визнання укладеним договору про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця, а саме щодо будівництва житлового будинку, розташованого в с. Бобриця.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, виходячи з наступного.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. п. 41, 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Виконавчий комітет Бобрицької сільської ради звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця, мотивуючи вимоги тим, що відповідач не виконує своїх зобов'язань відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та не укладає договір про пайову участь.

Згідно з ч.1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

За таких обставин суд дійшов невірного висновку про правові підстави позову та характер спірних правовідносин, тому ухвала підлягає скасуванню, а питання про відкриття провадження у справі передачі на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Бобрицької сільської ради в особі Бобрицького сільського голови Король О.Г. задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді