Справа № 536/1722/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря Дяденко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 жовтня 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом посилаючись, що 25 вересня 2013 року помер ОСОБА_4, якому належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Чечелеве вул. Андрія Первозванного, 22 Кременчуцького району Полтавської області. Вона являються спадкоємцем його майна за законом, але 11 жовтня 2016 року приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Чечелеве вул. Андрія Первозванного, 22 Кременчуцького району Полтавської областів порядку спадкування за законом після померлого 25 вересня 2013 року ОСОБА_4.

Від представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_5 надійшла заява, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, де просили розглянути справу у їх відсутність.

Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 в судове засіданні не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, заперечень проти позову немає.

Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Судом встановлено, що 25 вересня 2013 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 248618 виданим 26 вересня 2013 року Виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 73.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_1.

11 жовтня 2016 року приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу ОСОБА_3 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, порушивши її законні права і інтереси, які необхідно поновити.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з довідки ОСОБА_2 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04 жовтня 2016 року за № 18-2452 на підставі запису в погосподарській книзі № 3274-1 ОСОБА_4 належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Чечелеве вул. Андрія Первозванного, 22 Кременчуцького району Полтавської області, 1954 року забудови.

Згідно технічного паспорта виданого 04 жовтня 2016 року Приватним підприємством «Бюро послуг та консультацій» зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А, а, а-1», сараю літ. «Б», сараб літ. «б», сараю літ. «б-1», літньої кухні літ. «В», літнього душу літ. «Г», вбиральні літ. «Д», погріба літ. «Ж», колодязя літ. «К», огорожі № 1, інвентаризаційна вартість якого становить 195 418 грн.

Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена.

Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в с. Чечелеве вул. Андрія Первозванного, 22 Кременчуцького району Полтавської області належав померлому 25 вересня 2013 року ОСОБА_4, тому ОСОБА_1 набуває на нього право власності в порядку спадкування.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Керуючись ст. ст.10,11, 209, 212, 214, 215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Чечелеве вул. Андрія Первозванного, 22 Кременчуцького району Полтавської області, який складається з житлового будинку літ. «А, а, а-1», сараю літ. «Б», сараб літ. «б», сараю літ. «б-1», літньої кухні літ. «В», літнього душу літ. «Г», вбиральні літ. «Д», погріба літ. «Ж», колодязя літ. «К», огорожі № 1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з часу його проголошення або отримання копії рішення особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя С. М. Клименко