Справа № 466/8154/16-ц
У Х В А Л А

14 листопада 2016 р. Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Луців-Шумської Н.Л.

секретар Репета К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби ГУ юстиції у Львівській області, боржник ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

19 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 05.09.2016р. про закінчення виконавчого провадження №40499628 з виконання виконавчого листа №2-2106/2011р., виданого Шевченківським районним судом м.Львова 09.09.2011р.

В обґрунтування скарги покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 серпня 2011 року у справі № 2-2106/2011р вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, 02.07.1994р.н., та ОСОБА_5, 24.03.2002р.н., в розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину до досягнення повноліття. 06.09.2016р. заявником отримана постанова державного виконавця Жовківського районного ВДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_6 від 05.09.2016р. про закінчення виконавчого провадження № 40499628 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4, 02.07.1994р.н., та ОСОБА_5 24.03.2002р.н.

ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні державним виконавцем було залишено поза увагою той факт, що згідно виконавчого листа було вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох дітей - ОСОБА_4, 02.07.1994р.н., та ОСОБА_5, 24.03.2002р.н., в розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% встановленого постановою КМУ прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ОСОБА_4 повноліття, починаючи з 24.06.2011р. Таким чином, закінчивши виконавче провадження державний виконавець ухилився від здійснення дій по примусовому виконанню виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Львова від 09.09.2011р. у справі № 2-2106/2011, тим самим позбавивши скаржника можливості на отримання аліментів на дитину, а саме на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали скаргу, покликаються на обставини, вказані у скарзі, просять скаргу задовольнити.

Представник Жовківського районного відділу державної виконавчої служби ГУ юстиції у Львівській області в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином про дату та час розгляду скарги. Суд вважає за можливе розглянути скарги у його відсутності.

Боржник ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши та перевіривши матеріали скарги, вважає, що скарга підлягає до задоволення з таких мотивів.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всі території України.

Згідно п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обовязковість рішень суду.

Окрім цього відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Так, статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 1999 р.) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України (ст.2 Закону).

За приписами ст. 17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, серед яких, в тому числі, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 серпня 2011 року у справі № 2-2106/2011р вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, 02.07.1994р.н., та ОСОБА_5, 24.03.2002р.н., в розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину до досягнення ОСОБА_4 повноліття, починаючи з 24.06.2011 року.

Дане рішення звернуто до примусового виконання. 05.09.2016р. державнимо виконавцем Жовківського районного ВДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_6 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 40499628 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4, 02.07.1994р.н., та ОСОБА_5 24.03.2002р.н. Зі змісту вказаної постанови, державний виконавець зазначив, що: «ним здійснено перевірку виконавчого провадження та при цьому виявлено, що згідно виконавчого документу слід проводити стягнення до досягнення ОСОБА_4 02.07.1994р.н. повноліття, а саме до 02.07.2012 року.»

Проте, державним виконавцем було залишено поза увагою той факт, що згідно виконавчого листа було вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання не тільки ОСОБА_4, 02.07.1994р.н., а ще й аліменти на утримання ОСОБА_5, 24.03.2002р.н.

Державним виконавцем при винесенні постанови про закриття виконавчого провадження не враховано положення ч.3 ст.183 СК України, про те якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Тобто, закінчивши виконавче провадження державний виконавець ухилився від здійснення дій по примусовому виконанню виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Львова від 09.09.2011р. у справі № 2-2106/2011 в частині стягнення з боржника аліментів на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи неведене, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню та постанову державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6 від 05.09.2016р. про закінчення виконавчого провадження №40499628 з виконання виконавчого листа №2-2106/2011р., виданого Шевченківським районним судом м.Львова 09.09.2011р. слід визнати неправомірною та скасувати.

Керуючись ст.ст.209,210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6 від 05.09.2016р. про закінчення виконавчого провадження №40499628 з виконання виконавчого листа №2-2106/2011р., виданого Шевченківським районним судом м.Львова 09.09.2011р.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_7