АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7005/16 Головуючий 1 інст. - Кузіна Н.П.
Справа № 613/618/16-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» листопада 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сад» про відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до Приватного акціонерного товариства «Сад».

В обґрунтування свого позову посилався на те, що 12 серпня 2015 року біля 13:00 годин ОСОБА_2, який знаходився в трудових відносинах із ПрАТ «Сад», керуючи автомобілем НОМЕР_1 на автодорозі Харків-Охтирка, не врахувавши дорожньої обстановки, допустив зіткнення з автомобілем марки «CHERY TIGGO», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

В результаті зіткнення з вини ОСОБА_2 постраждала пасажир автомобіля «CHERY TIGGO» ОСОБА_3, яка отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості і було порушено кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

Оскільки отримані ним тілесні ушкодження в ході дорожньо-транспортної пригоди являються легкими, він був залучений до кримінального провадження в якості свідка.

Зазначив, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 квітня 2016 року встановлена вина ОСОБА_2 та звільнено його від кримінальної відповідальності на підставі статті 47 КК України у зв'язку з передачею на поруки трудового колективу ПрАТ «Сад».

Вказав, що з вини водія ОСОБА_2 значно пошкоджено належний йому автомобіль «CHERY TIGGO». Згідно звіту експерта-товарознавця № 390/2015 від 03 лютого 2016 року матеріальний збиток в результаті його пошкодження склав 172213,74 грн., вартість послуг експерта становить 1000,00 грн., також ним були понесені витрати за перебування автомобіля на штрафмайданчику в розмірі 1200,00 грн.

Зазначив, що приймаючи до уваги відшкодування йому частини нанесеної шкоди ПрАТ СК «Провідна», загальна сума збитків складає 124913,74 грн.

Вказав, що внаслідок суспільно-небезпечних дій відповідача йому були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру його немайнових втрат становить 150000,00 грн., які відповідач має реальну можливість відшкодувати, так як це дозволяє його майновий стан.

Просив стягнути з ПрАТ «Сад» на його користь в відшкодування спричиненої майнової шкоди 124913,74 грн., в відшкодування завданої йому моральної шкоди 150000,00 грн., стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати по справі.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «Сад» на користь ОСОБА_1 у відшкодування спричиненої майнової шкоди - 124913,74 грн. та 20000,00 грн. моральної шкоди.; в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення змінити в частині розміру стягнення з відповідача у відшкодування спричиненої моральної шкоди та збільшити її стягнення до заявлених в позові розмірів. При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що після отриманої травми в результаті дорожньо-транспортної пригоди, його загальний стан здоров'я значно погіршився, він знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, про що свідчать відповідні документи; перенесена травма негативно вплинула на його нервовий та психологічний стан, що потребує значних матеріальних витрат на лікування; майновий стан відповідача дозволяє відшкодувати значно більшу грошову суму, що суд залишив поза увагою; в судовому рішенні не зазначено, з яких причин моральна шкода відшкодовується лише частково; стягнута судом грошова сума в відшкодування моральної шкоди практично не відшкодує наслідків перенесених ним страждань, їх тривалості, тяжкості та вимушених змін у його житті.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Частинами 1 - 3 статті 23 ЦК України та роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн., суд першої інстанції, з висновком якого в оскаржуваній частині погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з тих критеріїв, які застосовуються при його визначенні, а саме: характер правопорушення (протиправне діяння, що являє підвищену суспільну небезпеку, як правило, викликає більш глибокі моральні страждання (через усвідомлення себе жертвою такого діяння) і може сприяти встановленню більш високого розміру відшкодування; при цьому врахував, є правопорушення проступком, або ж містить ознаки злочину (середньої тяжкості, тяжкого); глибину фізичних та душевних страждань, (мають значення характер страждань (прості переживання, душевні страждання, страждання, пов'язані з фізичним болем); вид душевних страждань (занепокоєння, нервозність; сором, приниження; страх, відчай); глибину страждань: незначний фізичний та/або душевний біль; значний біль; сильний біль; нестерпний біль; біль руйнівної для здоров'я сили); погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, (слід відрізняти несуттєві погіршення - такі, що можуть повністю або частково відновлені (наприклад, перелом руки унеможливлює роботу музиканта, однак з часом він виліковується, поступово здібності відновляються), а також суттєві погіршення, які неможливо відносити (наприклад, внаслідок повної втрати певного органу чи його функції).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12 серпня 2015 року біля 13:00 позивачу спричинено майнову та моральну шкоду.

Посилання позивача та його представника на те, що суд першої інстанції необґрунтовано зменшив розмір моральної шкоди є безпідставними, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що під час дорожньо-транспортної пригоди позивачу спричинено легкі тілесні ушкодження.

Із медичних довідок, які містяться на аркушах справи №№ 187-207 вбачається, що стан здоров'я позивача задовільний; кістково-деструктивних та кістково-травматичних змін не виявлено.

Враховуючи зазначені складові, які мають суттєве значення при визначенні розміру моральної шкоди, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, керуючись принципами умовної рівності, поміркованості, розумності і справедливості, правильно визначився з розміром моральної шкоди, який склав 20000,00 грн.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтями 57-59 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, належних та допустимих доказів для збільшення розміру моральної шкоди, (погіршення загального стану здоров'я позивача, негативний вплив перенесеної травми на його нервовий та психологічний стан, потреба значних матеріальних витрат на лікування, тривалість перенесених страждань, тяжкість та вимушені зміни в його житті), крім тих, які були досліджені в суді першої інстанції і яким суд надав належну оцінку, в суді апеляційної інстанції не надано.

Оскільки рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування в цій частині не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду в оскаржуваній частині не спростовують.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. ст.308, 313, п.1 ч.1.ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії