Провадження № 2/537/1044/2016
Справа № 537/4322/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2016 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності на частку у нерухомому майні в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/15 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого 25 березня 2015 року ОСОБА_2.

Свої вимоги мотивував тим, що 25 березня 2015 року помер його батько, ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, що належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 березня 1993 року. Заповіту на випадок смерті ОСОБА_2 не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач ОСОБА_1 син померлого, ОСОБА_3 сестра позивача (донька померлого) та ОСОБА_4 мати позивача (дружина померлого). Всі спадкоємці належним чином прийняли спадщину після смерті ОСОБА_1, оскільки на день його смерті постійно проживали та були зареєстровані разом з ним. Позивач зазначає, що 14 червня 2016 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/15 (1/3 від 1/5 частки, що належала його батьку) частку зазначеної квартири . Інші спадкоємці, мати та сестра позивача, на належні їм частки у праві на спадщину свідоцтва не отримали.

Окрім того, як вказує позивач, після смерті його батька залишилася ще 1/5 частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка дісталася останньому у спадщину після смерті його матері ОСОБА_5, померлої 09 квітня 1997 року. Позивач вказує, що на цю частку державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори 26 січня 1998 року на імя батька було видане свідоцтво про право на спадщину по закону. 26 серпня 2016 року позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку від 1/5 частки вказаної вище квартири, що належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого 26 січня 1998 року, однак позивачу було відмовлено, оскільки на 1/5 частку квартири є правовстановлюючий документ, проте він не зареєстрований в МБТІ і в наявності є тільки довідка КП «КМБТІ» від 23 жовтня 2015 року за номером 61/4021, де власником квартири значиться ОСОБА_5 Таким чином, правовстановлюючі документи не відповідають вимогам законодавства та на підставі них не може бути оформлене та видане свідоцтво про право на спадщину. У звязку із викладеними обставинами з метою захисту своїх прав позивач і вимушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача, Кременчуцької міської ради Полтавської області, ОСОБА_6, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи провести без його участі та зазначив, що проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи, Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори, в.о. завідуючої Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду клопотання, згідно якого просив суд розглянути справу без його участі та ухвалити рішення на розсуд суду.

Третя особа, ОСОБА_4, в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки.

Третя особа, ОСОБА_3, в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло, видане 17 березня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської ради народних депутатів, ОСОБА_5, а також членам її сімї - ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3, на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1.

Згідно матеріалів справи, 09 квітня 1997 року померла ОСОБА_5, після смерті якої 26 січня 1998 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину по закону, зареєстроване в реєстрі за номером 1-144, на імя сина померлої ОСОБА_2. Спадковим майном, на яке видане вказане свідоцтво, складається із 1/5 частини квартири АДРЕСА_1.

Окрім того, у свідоцтві про право власності на житло, видане 17 березня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської ради народних депутатів, наявна відмітка про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину квартири ОСОБА_5 26 січня 1998 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність набуття спадкодавцем, ОСОБА_8, права власності на спірне майно, а саме на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого 26 січня 1998 року та зареєстроване в реєстрі за номером 1-144.

25 березня 2015 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтво про смерть серії І-КЕ №290277, видане 08 травня 2015 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області.

Факт родинних стосунків між позивачем, ОСОБА_1, та померлим ОСОБА_2, підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-КЕ № 306586, видане 19 листопада 1980 року Відділом ЗАГС Крюківського райвиконкому.

14 червня 2016 року позивач (син померлого) звернувся до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, яка складається із 1/3 частки спадкового майна, а саме 1/5 частки квартири АДРЕСА_1.

14 червня 2016 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за номером 2-592, відповідно до якого спадкоємцями 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 є дружина померлого ОСОБА_4 на 1/3 частку у спадщині, син померлого ОСОБА_1 на 1/3 частку у спадщині, ОСОБА_3 донька померлого на 1/3 частку у спадщині.

У зазначеному вище свідоцтві про право на спадщину вказано, що 1/5 частка квартири АДРЕСА_1 належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської ради народних депутатів 17 березня 1993 року.

Окрім того, 26 серпня 20165 року позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку від 1/5 частки квартири, що належала його померлому батьку на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане 26 січня 1998 року, однак постановою від 26 серпня 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які відповідають вимогам законодавства.

Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

Відповідно до правових позицій, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі статтею 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Виходячи зі змісту статей 1222, 1261 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 являється спадкоємцем після померлого ОСОБА_2

Відповідно до вимог частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З вищевикладених обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно є спадкоємцем після померлого ОСОБА_2, який за життя в установленому законом порядку не оформив та не зареєстрував своє право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1, що виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого 26 січня 1998 року, неможливість оформити право власності на спадкове майно нотаріально дає право на визнання його в судовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 209, 212, 214, 215 Цивільно-процесуального кодексу України, статтями 328, 1216, 1218, 1222, 1223, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності на частку у нерухомому майні в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/15 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого 25 березня 2015 року ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Д.О. Зоріна