Ширяївський районний суд Одеської області
08.12.2016 Справа №: 518/158/16-ц Провадження № 2/518/434/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Палія С.А.,

при секретарі: Яворській Г.С.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ширяєве цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укртелеком» про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.02.2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укртелеком», в якому просить суд визнати наказ Філії спеціалізованого електрозвязку ПАТ «Укртелеком» № 1232-К від 10.12.2015 року незаконним; поновити її на роботі цеху № 74 Філії спеціалізованого електрозвязку ПАТ «Укртелеком» та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Мотивуючи його тим, що вона з жовтня 2010 року працювала на посаді інженера електрозвязку 2 категорії цеху № 74 с. Жовтень Ширяївського району Одеської області центру технічної експлуатації № 7 ПАТ «Укртелеком», має загальний стаж роботи на даному підприємстві 24 роки, наказом № 1232-К від 10.12.2015 року була звільнена з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з чим вважає, що при проведенні звільнення відповідач порушив її права та норми чинного законодавства, оскільки вона має переважне право залишення на даній роботі. Також вважає, що даними протиправними діями їй відповідачем заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 10 000 гривень та яка виражається в її душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з втратою роботи, оскільки змінилися її нормальні умови проживання.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, вважали їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, так як позивач була звільнена на законних підставах, відповідно до КЗпП України.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в судові засідання, які відбулися 10.03.2016 року, 24.03.2016 року, 18.04.2016 року, 06.07.2016 року, 02.08.2016 року, 20.09.2016 року, 14.11.2016 року, 08.12.2016 року не зявилися, причини неявки суду не повідомили, хоча повідомлялися належним чином.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 конкретних пояснень стосовно даної справи суду не надав, крім того, що на його думку звільнення ОСОБА_1 відбулося незаконно.

Перевіривши матеріали справи та їх докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини, судом встановлено наступне.

Як роз'яснено в п. 19 постанови Пленуму Верхового Суду України № 9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація підприємства, установи, організації, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Позивачка з 2010 року працювала на посаді інженера електрозвязку 2 категорії дільниця лінійно апаратного залу Цеху електрозвязку № 74 Центру технічної експлуатації № 7 в ПАТ «Укртелеком» та має загальний стаж роботи на даному підприємстві 24 роки.

На підставі наказу ПАТ «Укртелеком» №1232-К від 07.12.2015 року про припинення трудового договору, позивачка була звільнена 10.12.2015 року з посади інженера електрозвязку 2 категорії у зв'язку із скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України).

Зазначений наказ прийнятий на підставі згоди Первинної профспілкової організації Центру технічної експлуатації № 7 Філії спеціалізованого електрозвязку ПАТ «Укртелеком» (протокол від 03.12.2015 року № 93) про розірвання трудового договору у звязку з наступним.

З метою підвищення ефективності діяльності та оптимізації операційних витрат і на підставі Розпорядження Кабінету міністрів України від 08.07.2015 року № 705-р «Про утворення казенного підприємства «Укрспецзвязок» було видано наказ ПАТ «Укртелеком» № 838 від 28.09.2015 року «Про скорочення штату працівників окремих підрозділів Філії спеціалізованого електрозвязку ПАТ «Укртелеком» та внесення змін до штатного розпису», згідно якого з 07.12.2015 року скороченню підлягає штат працівників Центрів технічної експлуатації Філії спеціалізованого електрозвязку ПАТ «Укртелеком», та виведення із штатного розпису посад, зазначених в відповідному наказі, а саме виведенню з штатного розпису дільниці лінійно-апаратного залу та дільниці тонального телеграфу Цеху електрозвязку № 74 Центу технічної експлуатації № 7.

На виконання наказу ПАТ «Укртелеком» від 28.0.2015 року № 838, директором Філії спеціалізованого електрозвязку було видано наказ № 1135-к від 12.10.2015 року «Про попередження працівників про майбутнє звільнення» в п. 1.1 якого сказано: «Попередити в термін до 07.10.2015 року про майбутнє звільнення з роботи у зв'язку зі скороченням штату, відповідно до законодавства України нижче перерахованих працівників згідно з додатком», в тому числі посаду позивачки.

Стаття 49-2 Кодексу законів про працю України передбачає, що про наступне вивільнення працівника персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

З наказом від 12.10.2015 року № 1135-к про майбутнє звільнення з займаної посади на підставі п.1 статті 40 КЗпП України позивача було письмово попереджено та ознайомлено 05.10.2015 року, про що свідчить її власноручний підпис в додатку до наказу.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 1 ст.42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Частиною другою цієї ж статті визначеного працівників, яким надається перевага в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Одночасно з попередженням про звільнення позивачці було запропоновано ознайомитись з переліком вакантних посад по Одеській філії, Київській міській філії, Корпоративному центрі ПАТ «Укртелеком». Від запропонованих вакансій позивачка відмовилась, що підтверджується її особистим підписом в листі ознайомлення працівників з вакантними посадами в графі «вакантні посади вважаю такими, що мені не підходять».

Наступні ознайомлення позивачки з вакантними посадами відбулися 23.10.2015 року, 20.11.2015 року, 24.11.2015 року, про що свідчать відповідні акти від 23.10.2015 року, від 20.11.2015 року, від 24.11.2015 року про відмову працівника підписати лист-ознайомлення з вакантними посадами по Корпоративному центру ПАТ «Укртелеком».

Як зазначено у ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав передбачених п.1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) ст.40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

На виконання вимог даного пункту 01.12.2015 року первинній профспілковій організації Центру технічної експлуатації № 7 Філії спеціалізованого електрозвязку ПАТ «Укртелеком» було направлено подання № 1260-868106 на отримання згоди на розірвання трудового договору на підставі п.1 ст.40 КЗпП з позивачкою.

Відповідно до листа від 03.12.2015 року, первинна профспілкова організація Центру технічної експлуатації № 7 Філії спеціалізованого електрозвязку ПАТ «Укртелеком» надала згоду на розірвання трудового договору з позивачкою у зв'язку з скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП, що підтверджується витягом з протоколу № 93 від 03.12.2015 року засідання.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Укртелеком» приймаючи рішення про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 не допущено порушень чинного законодавства про працю, а відтак порушення прав та законних інтересів позивачки, що могли бути підставою для задоволення вимог про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди - немає.

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного та оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що обгрунтування позивачки на незаконне звільнення її з роботи є безпідставними, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, позивачкою не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів на їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як роз'яснено у п.2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Як вбачається з матеріалів справи посилання позивачки на те, що протиправними діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 10 000 гривень та яка виражається в її душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з втратою роботи, оскільки змінилися її нормальні умови проживання суд вважає, необґрунтованими оскільки в судовому засіданні встановлено, що при звільненні позивачки було дотримано усі вимоги законодавства України про працю, а відтак дії працівників ПАТ "Укртелеком " були правомірними, а тому підстав для відшкодування шкоди немає.

Керуючись ст.ст.10, 57-66, 208, 209, 212 - 214, 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШІВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ПАТ «Укртелеком» про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: