Провадження №2/681/73/2016 Справа № 681/1939/15-ц
Рішення

іменем України

17 березня 2016 року

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Боб"яка Б.В., з участю секретаря Будника Д.О., з участю адвоката позивачки Кушнірука В.М., представника органу опіки та піклування Іванченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, треті особи - Полонська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, Полонська державна нотаріальна контора,

встановив:

04 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування свідоцтва на спадщину, треті особи - Полонська районна державна адміністрація, Полонська державна нотаріальна контора. В обґрунтування позову вказала, що 15 березня 1993 року вона приватизувала квартиру АДРЕСА_1 на трьох членів сім»ї: на себе, свого сина ОСОБА_5 та свою дочку ОСОБА_6 В 2003 році помер її син ОСОБА_5, в якого дітей не було. Спадщину після смерті сина - 1/3 частину квартири вона, спадкоємець першої черги, прийняла фактично, оскільки проживала в цій квартирі, відмови від спадщини не писала, але без її відома державний нотаріус спадщину у вигляді 1/3 частини квартири після смерті сина записав на користь дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її дочка ОСОБА_6, яка на час смерті мала двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Спадщина після смерті дочки, яка складалась з 1/3 частини квартири, підлягала поділу між нею та неповнолітніми дітьми дочки і становила по 1/9 частині квартири для кожного. Але у вересні 2015 року позивачка дізналася, що 30 березня 2010 року державний нотаріус видав свідоцтво про спадщину за законом на двох неповнолітніх дітей її дочки, а її, як матір, не було вписано в свідоцтво. Вважає, що їй належить 7/9 частин квартири, а її онукам - по 1/9 частині від квартири, тому просить визнати свідоцтво про право на спадщину недійсним та скасувати його. Просить поновити строк звернення до суду, оскільки лише в вересні 2015 року дізналась про існування такого свідоцтва.

В судовому засіданні адвокат позивачки Кушнірук В.М. доводи позову підтримує і пояснив, що відповідачка ОСОБА_4 вийшла заміж, а до заміжжя її прізвище було ОСОБА_4, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник третьої особи - Полонської районної державної адміністрації Іванченко Н.В. в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову, погоджуючись з доводами позову.

Завідувач Полонської державної нотаріальної контори Мельник Л.П., як третя особа, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідачка, яка, згідно з поштовими повідомленнями, за місцем реєстрації повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула. Відповідно до ст.74 ЦПК України, вважається повідомленою належним чином. Суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши доводи адвоката позивачки, представника третьої особи, дослідивши надані докази, суд вважає що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_315 березня 1993 року та її син і дочка приватизували квартиру АДРЕСА_1 на трьох членів сім»ї: на себе, свого сина ОСОБА_5 та свою дочку ОСОБА_6 В 2003 році помер її син, в якого дітей не було. Спадщину після смерті сина - 1/3 частину квартири вона прийняла фактично, оскільки проживала в цій квартирі, ніякої відмови від спадщини на користь дочки вона не писала. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її дочка, яка на час смерті мала двох неповнолітніх дітей, в тому числі відповідачку ОСОБА_4 Спадщину після смерті дочки, яка складалась з 1/3 частини квартири, прийняли позивачка та двоє неповнолітніх дітей померлої. 30 березня 2010 року державний нотаріус видав свідоцтво про спадщину за законом на двох неповнолітніх дітей. Про існування свідоцтва позивачка довідалась у вересні 2015 року.

Дані обставини встановлені з пояснень адвоката позивачки, із письмових доказів - свідоцтва про право на спадщину, згідно з яким спадщина після смерті ОСОБА_6 складається з 2/3 частин квартири, свідоцтвом про смерть ОСОБА_6, свідоцтвом про право власності на житло, згідно з яким квартира на праві власності належить ОСОБА_3, її синові ОСОБА_5 та її дочці ОСОБА_6, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтвом про смерть ОСОБА_5, копією будинкової книги, згідно з якою в квартирі зареєстровані позивачка ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, спадковою справою, в якій відсутня відмова позивачки від спадщини, довідкою БТІ про право власності на квартиру.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року, норми якого регулювали правовідносини щодо спадщини на час смерті сина позивача ОСОБА_5, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.530 цього ж Кодексу, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ст.549 цього ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

Відповідно до ст.553 цього ж Кодексу, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини

Відповідно до ст. 1258 ЦК України 2003 року, норми якого регулюють правовідносини щодо спадщини після смерті дочки позивачки ОСОБА_6, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 1261 цього Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.. 1268 цього Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. . Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.. 1270 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ст.. 1300 цього Кодексу за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст.. 1301 цього Кодексу Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позов підлягає до задоволення, тому що позивачка ОСОБА_3 після смерті в 2003 році свого сина ОСОБА_5 за законом, як спадкоємець першої черги, прийняла фактично спадщину у вигляді належної синові 1/3 частини приватизованої квартири, заяви про відмову від прийняття спадщини не подавала. За таких обставин ОСОБА_6 не мала права успадковувати 1/3 частини квартири після смерті свого брата ОСОБА_5 і нотаріус видав свідоцтво про спадкування ОСОБА_6 1/3 частини квартири після смерті її брата ОСОБА_5 безпідставно.

ОСОБА_6 мала право власності на 1/3 частину квартири і після її смерті в 2007 році відкрилась спадщина на цю частину квартири. Вказану частину квартири успадкували за законом спадкоємці першої черги - позивачка, її внуки ОСОБА_7 та ОСОБА_4, тому що неповнолітні діти померлої як спадкоємці першої черги подали заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, а позивачка як спадкоємець першої черги від спадщини після смерті дочки ОСОБА_6 не відмовлялась. Тому нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину на ім.»я ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у розмірі по 1/3 частині квартири безпідставно, оскільки вони успадкували разом із позивачкою в рівних частинах від 1/3 частини квартири, що належала ОСОБА_6, що становить по 1/9 частині квартири кожному із спадкоємців.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки. Строк звернення з позовом до суду пропущений з поважних причин, тому підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 10,11, 212 - 215, 224 - 228 ЦПК України, суд

вирішив:

Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду. Позов задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 березня 2010 року про спадкування ОСОБА_7 та ОСОБА_4 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 487 грн. 20 коп. судових витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Полонським районним судом за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги до Полонського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Б.Боб"як