У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 6 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4. звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 8 липня 2013 року між ним та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») укладено договір банківського вкладу, за умовами якого він передав банку на особистий рахунок внесок у розмірі 15 тис. доларів США та 2 тис. доларів США строком на 12 місяців, тобто до 8 липня 2014 року під 9,25 % річних. У зв'язку із закінченням строку дії договору він звернувся до відповідача за поверненням грошових коштів, однак ні внесених коштів, ні процентів за користування ними йому не повернуто, а представниками відповідача було повідомлено, що його рахунок заблоковано без пояснення причин вчинення таких дій.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь суму вкладу в розмірі 17 тис. доларів США, що станом на 25 серпня 2015 року є еквівалентом 375 530 грн, нараховані проценти в розмірі 3 264 долари 35 центів США, що станом на 25 серпня 2015 року є еквівалентом 72 109 грн 49 коп., та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 624 долари 73 центи США, що станом на 25 серпня 2015 року є еквівалентом 13 800 грн 28 коп.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 6 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором банківського вкладу від 8 липня 2013 року в розмірі 461 439 грн 77 коп., з яких: вклад у розмірі 375 530 грн, проценти в розмірі 72 109 грн 49 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 13 800 грн 28 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що банк не виконав умови договору банківського вкладу від 8 липня 2013 року, який укладено до 8 липня 2014 року, і щодо якого між сторонами спору немає, що є порушенням прав вкладника, а також ст. ст. 629, 1058, 1059, 1074 ЦК України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо захисту права власності.

Доводи касаційної скарги про пролонгацію договору до 8 липня 2015 року безпідставні, оскільки позивач, вкладник, заявив про незгоду із пролонгацією договору і письмово вимагав від банку повернути вклад (а.с. 13 - 18), на що банк відповів відмовою з різними неправовими підставами.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 6 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.А. Черненко С.П. Штелик