Справа № 750/7014/16-ц Провадження № 22-ц/795/1837/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Супрун О. П. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Лакізи Г.П., Шевченка В.М.
при секретарі:Покладі Д.В.
за участю:представника позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 серпня 2016 року у справі за позовом управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів,

в с т а н о в и в:
Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 16.08.2016 року відмовлено у задоволенні вимог позову управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів.

В апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, також судом неповно з`ясовані обставини справи. Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради вказує, що 23.10.2014 року на підставі поданих документів рішенням управління відповідачу було призначено щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг. 06.02.2015 року на адресу управління надійшов лист від військової частини НОМЕР_1 , в якому повідомлялось, що ОСОБА_2 отримує компенсацію за піднайом житла з 14.07.2014 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідач при заповненні відповідної заяви про взяття на облік у рядку Види соціальних виплат, які отримує, власноруч зазначив про неотримання будь-яких соціальних виплат. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відмовляючи в задоволенні вимог заявленого позову, суд помилково застосував норми матеріального права. За правилами, викладеними в п.10 статті 14 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, військовослужбовці та члени їх сімей, які мають право на пільги, гарантії та компенсації відповідно до цього Закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями, встановленими для громадян України законами та іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування. Якщо такі особи одночасно мають право на отримання однієї і тієї ж пільги, гарантії чи компенсації з кількох підстав, то їм надається за їх вибором пільга, гарантія чи компенсація тільки з однієї підстави, крім випадків, передбачених законом. Як вказують доводи апеляційної скарги, вказана норма в першу чергу передбачає випадки, коли соціальні виплати будуть мати різну правову природу - передбачатись різними нормативно-правовими актами, то в такому разі особа повинна здійснити певний вибір, а не користуватись декількома одночасно, як безпідставно, на думку управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради, вважає суд першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідач отримує з державного бюджету дві соціальні виплати, і оскільки відповідач 21.10.2014 року при зверненні повідомив управлінню недостовірну інформацію про неотримання ним соціальних виплат, то дана інформація вплинула на призначення щомісячної адресної допомоги та фактично призвела до недобросовісного набуття коштів, на які відповідач не має права, оскільки він отримує компенсацію за найом житла, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 року №450.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити у зв`язку з її необґрунтованістю, залишивши без змін рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16.08.2016 року, оскільки його судом ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог заявленого позову, оскільки вказаний висновок суду узгоджується з нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичними обставинами справи.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог не відповідає нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 23.10.2014 року рішенням управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради ОСОБА_2 , склад сім`ї: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було призначено допомогу переміщеним особам на проживання (а.с.8).

Як вбачається з листа військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2015 року №70/9/32 (а.с.9,9 зворот), військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 житловими приміщеннями не забезпечувались. Згідно додатку №1 (а.с.9 зворот), ОСОБА_2 отримує компенсацію за піднайом житла з 14.07.2014 року.

22.01.2015 року Міністерством соціальної політики України на адресу структурних підрозділів соціального захисту населення обласних та Київської міської державних адміністрацій було надіслано лист №684/о/14-15/5 про організацію роботи забезпечення соціального захисту сімей військовослужбовців, в якому зазначалося, що питання надання сім`ям військовослужбовців щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, слід розглядати у разі, якщо військовослужбовець не забезпечується житловим приміщенням та не отримує виплат на зазначені цілі (а.с.11).

Розпорядженням управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради №05-15/370 від 06.02.2015 року визначено: ОСОБА_2 припинити виплату допомоги переміщеним особам на проживання з 01.02.2015 року та здійснити розрахунок надміру виплачених бюджетних коштів за період з 21.10.2014 року по 31.01.2015 року (а.с.13). Відповідно до розрахунку про надміру виплачені кошти (а.с.15), сума, яка підлягає поверненню, становить 5931 грн. 36 коп.

19.02.2015 року позивачем було надіслано відповідачу повідомлення № 05-06/27 про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення, відповідно до якого відповідач повинен був повернути надмірно виплачені кошти в сумі 5931 грн. 36 коп. в строк до 19.03.2015 року на рахунок позивача (а.с.15, зворот).

Відмовляючи в задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що щомісячна адресна допомога надається особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, і грошова компенсація за піднайом житла, яка передбачена Порядком виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних сил України за піднайом (найом) ними житлових приміщень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 року №450, мають різну правову природу. Також суд першої інстанції зазначив в оскаржуваному рішенні, що лист Міністерства соціальної політики України не є нормативним актом та не є підставою для припинення щомісячної адресної допомоги, крім того, вказаний лист було видано пізніше, ніж така допомога призначена відповідачу, інших підстав припинення виплати адресної допомоги позивачем не наведено. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість доводів позивача відносно того, що відповідач є недобросовісним набувачем через надання ним неправдивої інформації про неотримання соціальних виплат.

Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції, оскільки вказаний висновок узгоджується з нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичними обставинами справи.

Приписами ч.10 статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які мають право на пільги, гарантії та компенсації відповідно до цього Закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями, встановленими для громадян України законами та іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування. Якщо такі особи одночасно мають право на отримання однієї і тієї ж пільги, гарантії чи компенсації з кількох підстав, то їм надається за їх вибором пільга, гарантія чи компенсація тільки з однієї підстави, крім випадків, передбачених законами.

Відповідно до п.2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі-уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Суд першої інстанції прийшов до вірного по суті висновку відносно того, що щомісячна адресна допомога особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та грошова компенсація за піднайом житла, яка передбачена Порядком виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних сил України за піднайом (найом) ними житлових приміщень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 року №450, мають різну правову природу.

Доводи апеляційної скарги щодо подання відповідачем документів з недостовірними відомостями не ґрунтуються на вимогах Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач 21.10.2014 року при зверненні до позивача повідомив управлінню недостовірну інформацію щодо неотримання ним соціальних виплат, що істотно вплинуло на призначення щомісячної адресної допомоги.

Разом з тим, вказані твердження не узгоджуються з приписами норм закону, який регулює спірні правовідносини.

За змістом ч.1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Статтею 1215 ЦК України встановлено випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно ч.1 вказаної статті не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною особою або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, майно підлягає поверненню у разі наявності рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату та у разі недобросовісності з боку набувача.

Вимоги до заяв, які подаються внутрішньо переміщеними особами, визначені п.3 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб і п.5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505. Вказані нормативні акти, як у редакції, яка була чинною на час звернення відповідача із заявою про взяття на облік та про призначення адресної допомоги, так і в чинній редакції, не містять вимог щодо повідомлення заявником про отримання ним чи членами сім`ї інших соціальних виплат.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: