Справа № 460/920/14 Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В.І.
Провадження № 22-ц/783/237/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Бойко С.М. і Штефаніци Ю.Г.

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю представника ОСОБА_3-ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5- ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про визнання майна особистою приватною власністю,-

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом в якому просить постановити рішення, яким визнати земельну ділянку, площею 0,0451 га в садівничому товаристві "Джерельце" на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області та житловий будинок НОМЕР_1, загальною площею 58,0 кв.м., що по АДРЕСА_1 майном, що є її особистою приватною власністю, а також визнати право особистої власності на 1/2 ідеальну частку квартири НОМЕР_2, що по АДРЕСА_2 покликаючись на те, що 28 липня 2006 року, нею, на підставі договору купівлі-продажу, було придбано земельну ділянку, площею 0,0451 га, що знаходиться у СТ "Джерельце" на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області.

На придбаній нею земельній ділянці у названому садовому товаристві, що в селі Рясна-Руська по вулиці Лісна знаходився також і житловий будинок, загальною площею 58,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами.

Вищевказане майно, а саме: земельна ділянка та житловий будинок по вказаній адресі, були придбані нею за її особисті кошти, оскільки після смерті її батька, залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку в селі Букавина Жидачівського району Львівської області. При вирішенні питання спадщини, вона відмовилася від належної їй частки спадкового житлового будинку в користь своєї сестри ОСОБА_8, отримавши від неї відповідну суму коштів, які і були використані на придбання згаданої земельної ділянки та житлового будинку і саме ці об»єкти нерухомого майна являються її особистою приватною власністю.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05 травня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано земельну ділянку, площею 0,0451 га в садівничому товаристві "Джерельце" на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського районного суду Львівської області майном, що є особистою приватною власністю ОСОБА_5.

Визнано житловий будинок НОМЕР_1, загальною площею 58 кв.м. в Яворівського району Львівської області майном, що є особистою приватною власністю ОСОБА_5.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири НОМЕР_2, що по АДРЕСА_2

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права. Звертає увагу, що рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 01.10.2014 року по справі №466/9654/13, стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_3 за договором позики від 25.08.2011 року борг в сумі 177 575 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 2 300 484 грн. 12 коп. Звертає увагу, що з метою невиконання зобов"язань ОСОБА_7 перед ним по згаданому рішенню, та недопущення звернення стягнення на його майно в цілях його реалізації в порядку примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 01.10.2014 року, ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання майна особистою приватною власністю. В апеляційній скарзі просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 згідно договору купівлі-продажу квартири від 20.10.2001 року придбав трьохкімнатну квартиру житловою площею 42,4 кв.м., загальною площею 62,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 12 листопада 1988 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (ОСОБА_5-дівоче прізвище) зареєстровано шлюб.

З копії паспортів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вбачається, що останні зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4 від 26 червня 2007 року на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 28 липня 2006 року №31799 НОМЕР_5 ОСОБА_5 являється власником земельної ділянки площею 0,0451 га., яка розташована на території СТ "Джерельце" Рясно-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, з цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки - для ведення садівництва.

Згідно заяви ОСОБА_7 від 06.06.2014 року, останній просить суд слухати справу за його відсутності, а також визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з тих підстав.

Визнаючи право особистої власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_2 суд прийшов до висновку, що поскільки назване жиле приміщення є майном, що набуте подружжям за час шлюбу і належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду, що так як позивач ОСОБА_5, за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто, придбала земельну ділянку, площею 0,0451 га в садівничому товаристві "Джерельце" на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області та житловий будинок НОМЕР_1, загальною площею 58,0 кв.м., що знаходився на придбаній нею земельній ділянці по АДРЕСА_1, є особистою приватною власністю ОСОБА_5 з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Частиною 3 статті 57 СК України визначено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно зазначених норм при вирішенні питання про визнання майна подружжя спільною сумісною чи особистою приватною власністю, з'ясуванню підлягають не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але і обставини, що свідчать про джерелом його набуття, чи придбано майно за спільні сумісні кошти або спільну працю подружжя, чи майно набуте за кошти, які належали їй, йому особисто.

Ст. 60 СК України встановлює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності майна, набутого подружжям за час шлюбу. Інше має бути спростовано належними та допустимим доказами.

Колегія суддів вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що грошові кошти використані для придбання земельної ділянки, яка розташована на території СТ "Джерельце" Рясно-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області є її особистими коштами. Копія розписки ОСОБА_5 від 15.04.2004 року про отримання від ОСОБА_8 коштів в розмірі 18000 дол. США, внаслідок чого ОСОБА_5 одночасно відмовляється від спадщини її батьків, а саме: від будинку в селі Буковина, Жидачівського району Львівської області на користь її сестри ОСОБА_8, з врахуванням того, що ОСОБА_9 помер 18.02.2004 року, а ОСОБА_5 не дотримано порядку відмови від прийняття спадщини в користь інших осіб. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_5 є спадкоємцем ОСОБА_9 Окрім цього, колегія суддів бере до уваги дати написання розписки про отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_8 та дату договору купівлі - продажу земельної ділянки, на підставі якого 26 червня 2007 року ОСОБА_5 видано державний акт Серія НОМЕР_6 на право власності на земельну ділянку.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що будь-кому з подружжя ОСОБА_5 і на якій підставі належить будинок НОМЕР_1 загальною площею 58 кв.м., який розташований в садівничому товаристві "Джерельце", що по вул. Лісна в селі Рясна Руська Яворівського району Львівської області, тобто в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи на згаданий будинок.

Таким чином, ОСОБА_5 не доведено факту придбання земельної ділянки в садівничому товаристві "Джерельце" за особисті кошті, а також будинок, який як стверджує остання розташований на згаданій земельній ділянці, проте, відсутні будь-які правовстановлюючі документи на такий будинок.

За наведених обставин, суд першої інстанції не вправі був приймати рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання земельної ділянки, площею 0,0451 га в садівничому товаристві "Джерельце" на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області майном особистою приватною власністю ОСОБА_5 та визнання житлового будинку НОМЕР_1, загальною площею 58 кв.м. в Яворівському районі Львівської області майном, що є особистою приватною власністю ОСОБА_5, в зв"язку чим, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення в цій частині та необхідність ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні згаданих позовних вимог, з вирішенням питання судових витрат.

Що ж до визнання права особистої приватної власності за ОСОБА_5 на 1/2 ідеальну частку квартири НОМЕР_2, що по АДРЕСА_2 такий висновок суду є вірним, оскільки згадана квартира придбана ОСОБА_7 в шлюбі за спільні кошти подружжя, в зв"язку з чим належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та вимогам чинного законодавства, в зв"язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити частково, а рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05 травня 2014 року скасувати в частині визнання земельної ділянки, площею 0,0451 га в садівничому товаристві "Джерельце" на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області майном особистою приватною власністю ОСОБА_5 та визнання житлового будинку НОМЕР_1, загальною площею 58 кв.м. в садівничому товаристві "Джерельце" на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області майном, що є особистою приватною власністю ОСОБА_5 та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні згаданих позовних вимог.

В решті рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05 травня 2014 року залишити без змін.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За наведеного у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1218 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст. ст.316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05 травня 2014 року скасувати в частині визнання земельної ділянки, площею 0,0451 га в садівничому товаристві "Джерельце" на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області майном особистою приватною власністю ОСОБА_5 та визнання житлового будинку НОМЕР_1, загальною площею 58 кв.м. в садівничому товаристві "Джерельце" на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області майном, що є особистою приватною власністю ОСОБА_5 та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні згаданих позовних вимог.

В решті рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05 травня 2014 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1218 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням рішення законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Бойко

Ю.Г. Штефаніца