АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/689/16-ц 22-ц/774/1403/К/16
Справа №184/689/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1403/К/16 суддя Томаш В.І.
Категорія 55 ( ІV ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Грищенко Н.М.

суддів - Братіщевої Л.А., Ляховської І.Є.,

секретар - Чубіна А.В.,

за участю : позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача управління освіти виконавчого комітету Орджонікідзевської ( на даний час Покровської) міської ради ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до управління освіти виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради про стягнення заробітної плати та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до управління освіти виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради ( яка на час розгляду справи змінила назву на Покровську міську раду) про стягнення заробітної плати та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона працювала у відповідача на посаді провідного спеціаліста юрисконсульта з 07.12.2015 року та була звільнена 20.01.2016 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України, однак відповідач при звільненні не провів нарахування та виплату всіх належних їй сум. Зокрема, їй не була нарахована премія, що також потягло за собою зменшення суми компенсації за невикористану відпустку, а остаточний розрахунок проведено лише 29 січня 2016 року.

Посилаючись на порушення своїх прав, просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по недоплаті заробітної плати у сумі 1 809,75 грн., із яких: 1 503,51 грн. заробітна плата, 306,24 грн. компенсація за невикористану відпустку та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та на неповне встановлення судом обставинам справи.

Суд не розглянув вимоги про стягнення надбавки за складність та напруженість у роботі у розмірі 50% за січень місяць 2016 року, взявши до уваги пояснення відповідача щодо необґрунтованості цих вимог. Суд прийшов до хибного висновку щодо відсутності підстав для стягнення премії за підсумками роботи в грудні 2015 року, адже матеріали справи не містять належних доказів про позбавлення її премії. Крім того, судом не враховано, що відсутність коштів у роботодавця не звільняє останнього від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залиши без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала на посаді провідного спеціаліста юрисконсульта управління освіти виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради з 17 грудня 2015 року, що підтверджується записом у трудовій книжці. 20 січня 2015 року позивач звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.8-9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд виходив з того, що заробітна плата була нарахована та виплачена у повному обсязі, а вина роботодавця у затримці розрахунку при звільненні позивача не встановлена.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Так, згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.99 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.

Відповідно до п. 6.1.11. Територіальної угоди від 25.03.2014р. №10, укладеної між роботодавцем (управлінням освіти) та комітетом Профспілки працівників освіти і науки України на 2014-2016 роки, міське управління освіти зобовязалося встановлювати надбавки працівникам відповідно до переліку посад працівників (Додаток №6).

Згідно Додатку № 6 до Територіальної угоди та доповнень внесених в таблицю додатка, юрист має розмір надбавки до 50% на підставі п.4.2. наказу МОН України від 26.05.2005 року №557 ( за складність та напруженість у роботі).

Колегія суддів на підставі викладеного, з урахуванням відомостей зазначених у довідці Управління освіти Виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради від 09.03.2016 року за №449 приходить до висновку, що при визначені розміру заробітної плати за січень відповідачем безпідставно та в порушення Територіальної угоди не виплачено позивачу ОСОБА_2 50 % надбавки за складність та напруженість у роботі.

Тому з урахуванням заробітної плати за 12 відпрацьованих днів у січні 2016 року та 50% надбавки заробітна плата мала становити 1919,37 грн., виходячи з розрахунку 1279,58 + 639,79 (50% ), при звільнені відповідачем не доплачено 639,79 грн. ( а.с.14).

Колегія суддів звертає увагу, що у звязку із зміною розміру середньомісячної заробітної плати, яка підлягала виплаті позивачу за січень, відповідно зміниться і розмір компенсації за невикористані 3 дні відпустки, а саме підлягає виплаті компенсація у розмірі 428,67 грн., виходячи з розрахунку 142,89 грн. середньоденна заробітна плата х 3 дні , за відрахуванням сплаченої суми 206,04 грн. відповідачем не доплачено 428,67 грн- 206,04 = 222,63 грн.

Тобто, разом при звільнені ОСОБА_2 Виконком Орджонікідзевської міської ради не донарахувало та не виплатило заробітну плату за січень з урахуванням 50% надбавки в сумі 639,79 грн. та за три дні компенсації відпустки в сумі 222,63 грн., що разом становить 862,42 грн., яка підлягає стягненню з відповідача з відрахуванням усіх обовязкових платежів.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на безпідставне не нарахування їй премії у розмірі 45%, оскільки вони не ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Відповідно до Розділу 2 Положення про преміювання працівників установ і закладів освіти за підсумками роботи та надання їм матеріальної допомоги, розмір виплати премії кожному працівнику встановлюється в залежності від особистого внеску у підсумки діяльності закладу освіти, структурного підрозділу управління освіти. Питання преміювання працівників закладу освіти, структурного підрозділу управління освіти розглядається щоквартально у відповідності до подання, яке надійшло віл профспілкового комітету.

Отже, у позивача не було законного сподівання на отримання від працедавця конкретного розміру премії на основі того, що її виплачено всім, або, що вона отримала премію в попередньому місяці роботи. Підставою для призначення премії є вклад в результат діяльності відповідача, що погоджується профспілковим комітетом, а, як вірно встановлено судом першої інстанції, роботодавець не приймав рішення про преміювання ОСОБА_2 у січні 2016 року. Крім того, матеріалами справи встановлено, що за клопотанням головного бухгалтера та голови профспілкового комітету управління освіти від 11.01.2016 року у звязку із недбалим ставленням до своїх функціональних обовязків в частині надання юридичних консультацій працівникам управління поставлено питання про позбавлення премії юрисконсульта ОСОБА_2 ( а.с. 40-42).

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку під час звільнення, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

З огляду на викладене, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції щодо відсутності вини роботодавця у затримці розрахунку при звільненні через відсутність коштів.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення по день фактичної виплати всіх належних їй сум.

Оскільки, судом встановлено, що відповідачем не виплачено у повному обсязі при звільненні позивачу усіх належних при звільненні сум, колегія суддів вважає, що позивач має право на одержання компенсації за несвоєчасно виплачених сум.

Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою повязана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється з виплат за попередні два місяці. Час, протягом якого працівник згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Згідно п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Середньоденний заробіток ОСОБА_2 становить 142,89 грн., виходячи із наступного розрахунку: 2510,48 грн. (заробітна плата за грудень 2015 року) + 1919,37 грн. (заробітна плата за січень 2016 року) : 31 (кількість відпрацьований днів).

Колегією суддів визначено період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у відповідності з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», тобто з наступного дня після звільнення позивача та по день постановлення рішення - з 21 січня 2016 року по 23 червня 2016 року, що становить ( 6+21+22+21+19+ 16) 105 робочих дня.

Отже, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати позивача ОСОБА_2 142,89 грн., та кількості робочих днів за період затримки з 21.01.2016 рокуз дати звільнення по 23.06.2016 року дату ухвалення рішення суду 105 днів , розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні буде становитиме 15003,45 грн., виходячи з розрахунку (142,89 грн. середньоденна заробітна плата х 105 кількість робочих днів).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі часткового задоволення позовних вимог працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Тобто застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду.

У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

З урахуванням розміру заробітної плати, яка не була виплачена позивачу ОСОБА_2 на час звільнення в загальному розмірі 862,42 грн., з яких: 639,79 грн. надбавки за складність та напруженість у роботі та недоплаченої суми компенсації за три дні відпустки - 222,63 грн. , істотність цієї частки порівняно із розміром середнього заробітку за увесь час затримки розрахунку при звільненні 15003,45 грн., колегія суддів вважає, що даний розмір необхідно зменшити з 15003,45 грн. до 2000 грн., що буде відповідати засадам розумності , справедливості та виваженості.

Даний висновок колегії суддів узгоджується із правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року справа № 6-54 цс 11 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів скасовує рішення суду на підставі п. п. 2,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у звязку з недоведеністю обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 1157,52 грн, виходячи з розрахунку 0,4 х 1378= 551.2 за розгляд справи в суді першої інстанції та 606,32 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 2, 4 ч.1 ст. 309, ст.ст.314-316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до управління освіти виконавчого комітету Орджонікідзевської ( у теперішній час Покровської) міської ради про стягнення заробітної плати та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з управління освіти виконавчого комітету Орджонікідзевської ( у теперішній час Покровської) міської ради на користь ОСОБА_2 недонараховану заробітну плату у розмірі 639,79 грн. за січень 2016 року та недоплаченої суми компенсації за три дні відпустки у розмірі 222,63 грн., стягнуті суми без відрахування обовязкових платежів.

Стягнути з управління освіти виконавчого комітету Орджонікідзевської ( у теперішній час Покровської) міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з 21 січня 2016 року по 23 червня 2016 року у розмірі 2000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з управління освіти виконавчого комітету Орджонікідзевської ( у теперішній час Покровської) міської ради на користь держави 1157,52 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання ним законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді: Л.А.Братіщева

ОСОБА_4