Ухвала

іменем україни

08 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Банк Національний кредит», за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу судді апеляційного суду Київської області від 11 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «БанкНаціональний кредит» (далі - ПАТ «Банк Національний кредит»).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2015 року скаргу задоволено частково.

Скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22 червня 2015 року з виконавчого провадження № 47611403 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору. В решті вимог скарги відмовлено.

Ухвалою судді апеляційного суду Київської області від 27 листопада 2015 року апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2015 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді апеляційного суду Київської області від 11 січня 2016 року відмовлено відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2015 року.

У касаційній скарзі відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді апеляційного суду.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2015 року, апеляційний суд виходив з того, що заявник пропустив строк для подання апеляційної скарги та не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку.

Проте таких висновків апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

За положеннями статей 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією з основних засад судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і, таким чином, закріплені гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно із ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2015 року судом першої інстанції постановлено ухвалу.

16 листопада 2015 року представник заявника подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу на ухвалу суду від 06 листопада 2015 року, в якій також порушував питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Представник заявника зазначав те, що повний текст судового рішення від 06 листопада 2015 року він отримав 10 листопада 2015 року.

Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, не надав належної оцінки причинам пропуску заявником строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції; у достатньому обсязі не вмотивував свого висновку про відмову у поновленні цього строку, залишивши поза увагою, що положення ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження, вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд не врахував, що ч. 2 ст. 222 ЦПК України саме на суд покладений обов'язок видати копію повного тексту рішення особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення рішення. Проте у справі не міститься даних про видачу представнику заявника повного тексту ухвали суду першої інстанції негайно після її проголошення.

Зокрема, апеляційний суд не звернув уваги на те, що, не отримавши повного тексту судового рішення, особа, яка бажає оскаржити таке рішення, позбавлена можливості мотивувати апеляційну скаргу, як того вимагає ст. 295 ЦПК України.

За таких обставин у силу п. 2 ст. 342 ЦПК України судове рішення не може вважатися законним та підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для вирішення процесуального питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Київської області від 11 січня 2016 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана