Справа №173/1204/16-ц
Провадження №2/173/670/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої: - судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача ОСОБА_1, згідно якого просить стягнути з відповідача 19249 грн. 40 коп., - заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.09.2010 року , яка складається з: - 7880.67 грн., заборгованість за кредитом

- 2584.06 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом;

- 6734.01 грн., заборгованість за пенею за користування кредитом

- 1050.00 грн., штраф

- 500 грн., штраф фіксована частина;

- 892.83грн., штраф процентна складова;

та понесені судові витрати по сплаті судового збору посилаючись на наступне: ОСОБА_1А звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 21.09.2010 року згідно якої отримав кредит у розмірі 8000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок .

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом в заяві.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку або інший інтернет/ ресурс: зазначений банком.

Відповідно до умов і правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, що діяв на підставі ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі на підставі ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг».

Тобто Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання банківських послуг банком його клієнтам. Таким чином клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Заявою відповідача підтверджується. що він повністю проінформований про умови кредитування в ПривтБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та Угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.12.3.. 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» на підставі яких відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Під борговими зобов'язаннями сторони узгодили зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта, що зазначено в п. 2.1.1.12.1 «Умов та правил банківських послуг»

На підставі п.2.1.1.12.1. в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були надані трати, за користування кредитом Клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання)

Відповідач своєчасно не надавав банку грошові кошти на погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображено у Розрахунку заборгованості за договором.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1, станом на 01.06.2016 року має заборгованість 19249.40 грн., яка складається з наступного: - 7880.67 грн., заборгованість за кредитом

- 2584.06 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом;

- 6734.01 грн., заборгованість за пенею за користування кредитом

- 1050.00 грн., штраф;

- 500 грн., штраф фіксована частина;

- 892.83грн., штраф процентна складова;

З них 392 грн.17 коп. внесено відповідачем коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року

Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному об'ємі , давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив що для переказу грошових коштів, на що відповідач посилається як на дії, здійсненні відносно нього шахрайським шляхом, потрібно було ввести ряд даних, які були відомі лише відповідачу. І відповідач стверджуючи факт викрадення грошей з його кредитної картки вводить суд та правоохоронні органи в оману. Крім того відповідач повинен був негайно повідомити банк про факт втрати електронного платіжного засобу у спосіб, передбачений договором. Крім того Умовами та Правилами надання банків сих послуг передбачено, що держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжувались авторизацією, до моменту подання письмової заяви про блокування коштів на картрахунку. Тому вважає, що відповідач на підтвердження даного факту ніяких доказів суду не надав.

Відповідач ОСОБА_1, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, при цьому пояснив, що ніякого кредитного договору він з банком не укладав та не мав наміру взагалі брати та користуватись кредитом. Кредитна картка йому була нав'язана банком при оформленні рахунку на отримання заробітної плати. Будь-якого договору він з банком не підписував. Проте він користувався наданою йому кредитною карткою, але знімав з неї незначні грошові суми. Як правило оплачував заправку бензином та інші незначні покупки, але завжди своєчасно повертав грошові суми. І будь-яких претензій від банку з приводу непогашення кредиту до нього не було. Потім йому зателефонувала особа, яка представилась працівником банку та повідомила, що збільшують йому кредитний ліміт на суму 10000 грн. Він повідомив, що він відмовляється від цього, так як йому така сума кредиту не потрібна. Тоді працівники банку повідомили, що йому як добросовісному користувачу все рівно збільшується кредитний ліміт до 8000 грн. Через деякий час йому знову зателефонувала особа. яка представилась працівником банку, і повідомила, що йому на мобільний телефон зараз прийде СМС-повідомлення з цифрами, а потім працівники банку йому зателефонують та назвуть дані цифри, а він повинен лише сказати такі ці цифри чи ні, не називаючи їх. І якщо він цього не зробить, то його кредитна картка буде заблокована. Після цього дійсно на його телефон надійшло СМС-повідомлення. Він подивився на цифри. Йому зателефонувала особа, яка називалась працівником банку та назвала саме ті цифри, що йому надійшли. І він підтвердив, що це саме такі цифри. Через деякий час він пішов поповнювати кредитний рахунок, так як йому потрібно було повернути суму в межах 300 грн. переказавши дані кошти банку. Він вніс грошові кошти, але йому надійшло повідомлення, що в нього заборгованість 7500 грн. Дану грошову суму він не знімав. Свою кредитну картку він нікому не надавав, не гуьив її та нікому не повідомляв свій ПІН-код. Він відразу ж написав заяву в правоохоронні органи та звернувся до Банку з відповідною заявою. Вважаючи, що підтвердження цифр у надісланому йому СМС-повідомлені, ніби-то працівнику банку і було підставою для списання цієї суми. Але він вважав, що дійсно спілкувався з працівником банку, так як йому телефонували з номеру телефону, з якого з ним зв'язувались працівники банку. Працівники банку після подання ним відповідної заяви, йому обіцяли допомогти. Але на його подальші неодноразові звернення будь-яких дій не вчинили, інформації, яку він просив не надали, і в даний час вимагають повернути суму, яку він фактично не знімав та даними коштами не користувався. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував підтвердивши пояснення відповідача ОСОБА_1 Та звернув увагу не те, що з його довірителем ніяких кредитних договорів укладено не було в той спосіб, як цього вимагає закон. Крім того грошові кошти з рахунку його довірителя були вкрадені. Його довіритель вчинив всі необхідні дії в цьому випадку, звернувшись з відповідними заявами як до Банку так і правоохоронних органів. Та за зверненням його довірителя на даний час існує кримінальне провадження. Банк на чисельні звернення його довірителя будь-яких відповідей не надав, та не провів своє внутрішнє розслідування щодо викрадення грошових коштів в його довірителя. Тому вважає, що в задоволенні позовних вимог потрібно відмовити посилаючись на судову практику по даних категоріях справ.

Суд, вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступними підставами:

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1, була підписана заява № б/н від 21.09.2010 року згідно якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією наданої заяви, підписаної відповідачем та відповідачем не заперечується.

Згідно дослідженої в судовому засіданні заяви встановлено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом в заяві.

Посилання відповідача на те, що кредитна картка та підписання даної заяви було нав'язане йому банком, суд вважає безпідставними, так як відповідач підписавши заяву та отримавши кредитну картку, не лише активізував її, а протягом тривало часу, близько п'яти років користувався нею, знімаючи незначні грошові суми та потім повертаючи їх в строк, передбачений «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою», що підтверджуються як поясненнями самого відповідача так і наданим суду розрахунком заборгованості. Що свідчить про те, що відповідач мав бажання користуватись відповідними банківськими послугами. Фактично ними користувався та був обізнаний з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою» так як протягом тривалого часу не допускав, передбачених даними правовими актами порушень.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до указаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір, або не встановлено законом.

Виходячи з того, що відповідач ОСОБА_1А,. отримавши кредитну картку. активізував її та протягом тривалого часу користувався кредитними коштами, своєчасно повертаючи їх позивачу, суд не вбачає підстав для відмови в задоволення позовних вимог, виходячи з того, що між сторонами не було укладено кредитний договір у формі, як того вимагає ст. 1055 ЦК України.

В даному випадку відносини між банком ба відповідачем були врегульовані іншим шляхом та тривали (виконувались обома сторонами0 протягом тривалого періоду.

Судом також встановлено, що 21.05.2015 року була здійснена операція на суму 7500 грн., за допомогою електронної платіжної системи Portmone, з кредитної картки відповідача ОСОБА_1 дана грошова сума перерахована на поповнення рахунку за користування мобільним зв'язком.

З наданих відповідачем доказів вбачається, що 02.07.2016 року відповідач ОСОБА_1А,. звертається до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та до органу досудового розслідування з заявами, а саме: просить банк надати працівникам внутрішніх справ доступ до його банківських даних в зв'язку з вчиненням крадіжки з його банківської картки та органу досудового розслідування з проханням встановити та пригнути до відповідальності винну особу. З пояснень самого відповідача вбачається, що він дізнався про зняття грошових коштів з його рахунку лише тоді, коли вніс черговий платіж на свою кредитну картку на повернення суми , яку отримував раніше.

З наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем внесено суму на погашення заборгованості в червні 2015 року в сумі 392.17 грн., що підтверджується і позивачем. Тому дану суму суд не може розцінювати як черговий платіж внесений відповідачем саме на погашення переведеної з його кредитної картки суми 7500 грн.

Крім того суд погоджується з поясненнями відповідача про те, що користуючись кредитною карткою він знімав невеликі суми для своїх потреб та протягом встановленого строку погашав їх. Так як з наданого суду розрахунку вбачається, що протягом 2014 по травень 2015 року відповідачем знімались незначні суми (найбільша з них 700 грн.,) та ці суми своєчасно повертались, про що свідчить нульова заборгованість за кредитом.

В подальшому відповідач ОСОБА_1А,. неодноразово письмово звертався до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та просив надати йому документи та інформацію щодо руху коштів на його кредитній картці з метою прискорення здійснення досудового розслідування з приводу викрадення грошових коштів з його рахунку, що підтверджується копіями наданих ним заяв з зазначенням вхідного номеру та дати (а.с.67-70). Проте на свої звернення отримував відповіді про неможливість надати документи, які просив відповідач та на те, що саме він несе відповідальність за всі операції щодо авторизації його карткового рахунку до подання заяви про блокування коштів на рахунку.

Звернення відповідача з заявою до правоохоронних органів з питання викрадення коштів з його кредитної картки підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідженого в судовому засідання, за яким на даний час продовжує здійснюватись досудове розслідування. Скаргою на закриття кримінального провадження. Ухвалою слідчої судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів того, що з його кредитної карки були викрадені грошові кошти в сумі 7500 грн., та за даним фактом порушення кримінальне провадження, яке на даний час перебуває на досудовому розгляді.

Посилання позивача на те, що відповідач не подав звернення до банку про блокування його рахунку суд вважає безпідставним, так як з рахунку відповідача було здійснено переказ майже всіх грошових коштів, що перебували на його рахунку в межах збільшеного кредитного ліміту. Переказ коштів проведений єдиним платежем за допомогою електронного платіжного засобу, що позбавило відповідача можливості вчасно проконтролювати зняття даних коштів та звернутись до банку з відповідною заявою відразу після здійснення переведення цих коштів. Всі інші дії відповідач вчинив у відповідності з «Правилами користування платіжною карткою» подавши заяву з детальним описом ситуації як до банку так і до правоохоронних органів.

Доказів, які б прямо вказували, що дані кошти були зняті самим відповідачем. позивачем суду не надані. Також відсутні докази про те, що відповідач втрачав свою кредитну картку, надавав її для користування іншим особам, або повідомляв комусь ПІН-код суду не надано. а відповідач заперечує дані обставини.

За таких обставин суд не вбачає підстав вини відповідача ОСОБА_1 у невиконання умов кредитного договору щодо неповернення кредитних коштів.

Крім того відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові верховного суду України у справі № 6-71цсв15 від 13 травня 2015 року Верховний ссуд України дійшов висновку, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_1, своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції суду не надано. Навпаки всі дії відповідача свідчать про те, що він вчинив всі необхідні дії для доведення своєї невинуватості та правомірності вчинених ним дій.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за потрібне у задоволення позовних вимог відмовити в повному об'ємі.

Так як суд відмовляє у задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за рахунок відповідача не відшкодовуються та покладаються на позивача.

Керуючись ст. 10, 11 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.09.2010 року в загальній сумі 19249 грн. 40 коп. відмовити

Понесені публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378.00 грн., покласти на позивача публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК».

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга подана не була. У випадку подання апеляційної скарги, рішення набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо рішення не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М