№ 207/3008/16-ц
№ 2/207/1744/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року м. Камянське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Камянське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністрації Південного району Камянської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради про визнання права власності на 11/25 часток квартири в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що він ОСОБА_1, його батько ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_4 були зареєстровані та фактично проживали в квартирі № 4, розташованій в будинку № 4 по провулку Гетьмана Сагайдачного (Черняховського) у м.Кам'янське (м.Дніпродзержинськ).

Зазначена квартира загальною площею 48,5 кв.м., житловою - 28,2 кв.м., складається з двох ізольованих кімнат площами 15,8 кв.м. і 12,4 кв.м. Після розірвання шлюбу його батьки в порядку ст. 106 ЖК України змінили умови договору житлового найму щодо вказаної квартири: ОСОБА_3 став наймачем ізольованої кімнати площею 12,4 кв.м. у вищевказаній квартирі, а ОСОБА_4 - наймачем кімнати площею 15,8 кв.м., що була виділена для проживання двох осіб - його матері і йому.

16 жовтня 2002 року у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Центральною комісією по приватизації житлового фонду ДП «Придніпровське житлово-комунальне обєднання» було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким ізольована кімната площею 15,8 кв.м. вищезазначеної квартири передана у власність йому і ОСОБА_4 Загальна площа частини квартири, що ними вдвох приватизована, відповідно до свідоцтва про право власності на житло складає 27,2 кв.м. У виданому йому і матері 16.10.2002 року свідоцтві про право власності на кімнату площею 15,8 кв.м. не зазначений розмір їхньої частки в праві власності на спірну квартиру. Їхнє право спільної сумісної власності на кімнату площею 15,8 кв.м. і частину двокімнатної квартири загальною площею 27,2 кв.м. зареєстровано ОПП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» як державним реєстратором у книзі № 128 під реєстровим № 21542.

20 липня 2004 року Центральною комісією по приватизації житлового фонду ДП «Придніпровське житлово-комунальне об'єднання» було видано ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким йому одноособово передана у власність ізольована кімната площею 12,4 кв.м. квартири № 4, розташованої в будинку № 4 по провулку Черняхівського в м. Дніпродзержинську. Загальна площа частини квартири, що передана йому у власність, відповідно до свідоцтва про право власності на житло складає 21,3 кв.м.

Через юридичну недосвідченість ОСОБА_3, отримавши свідоцтво про право власності на житло, не зареєстрував своє право власності ні в Обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в період до 31.12.2012 року, ні в подальшому в Реєстраційній службі Дніпродзержинського міського управління юстиції, а його частка в праві спільної часткової власності на всю вищевказану квартиру так і не була визначена.

Отже, на час приватизації ним та ОСОБА_4 в 2002 році кімнати площею 15,8 кв.м. і ОСОБА_3 в 2004 році - кімнати площею 12,4 кв.м. в спірній квартирі, розмір часток учасників спільної часткової власності на квартиру в праві власності на спірну квартиру № 4, розташовану в будинку № 4 по провулку Черняховського (нині - провулок Гетьмана Сагайдачного) у м. Дніпродзержинську (нині - м. Камянське), не був визначений. Ця обставина теж перешкоджала ОСОБА_3, який, на відміну від нього і його матері, приватизував квартиру під час дії нового ЦК України, в реєстрації його права власності на приватизовану ним кімнату в квартирі спільного заселення.

29 жовтня 2014 року ОСОБА_3 помер, заповіту не залишив. Він, син померлого, є його єдиним спадкоємцем за законом 1-ї черги відповідно до ст. 1261 ЦК України. 19 листопада 2014 року він подав приватному нотаріусу Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини після смерті батька, на підставі якої нотаріусом 19.11.2016 р. заведена спадкова справа № 39/2014, зареєстрована у Спадковому реєстрі під № 56790786.

6 травня 2016 року приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_2 своєю постановою відмовила йому в оформленні спадщини - у видачі свідоцтва про право на спадкування за законом на частку квартири після смерті батька у зв'язку з тим, що право власності ОСОБА_3 на частку квартири (кімнату) не було зареєстровано належним чином. Йому було рекомендовано нотаріусом звернутись до суду із позовною заявою для вирішення питання по суті.

В травні 2016 року у зв'язку з відсутністю розмірів часток співвласників у правовстановлюючих документах він звернувся до ОКП «Дніпродзержинське БТІ» із заявою про визначення (вирахування) часток учасників спільної часткової власності на вищевказану квартиру. У відповідності до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 року, ОКП «Дніпродзержинське БТІ» 17.05.2016 року проведений розрахунок відповідних часток нерухомого майна пропорційно до приватизованої особами площі квартири, відповідно до якого приватизована ним і ОСОБА_4 кімната площею 15,8 кв.м. і частина загальної площі в розмірі 27,2 кв.м. складає 14/25 часток, а інша частина, що приватизована ОСОБА_3 (кімната площею 12,4 кв.м. і частина загальної площі квартири в розмірі 21,3 кв.м.), складає 11/25 часток.

1 серпня 2016 року Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно видав розпорядження № 5/253-р, відповідно до якого внесені зміни до розпорядження органу приватизації від 16 жовтня 2002 р. № 5745, з яких вбачається, що кімната площею 15,8 кв.м. передана йому і матері в спільну сумісну власність, і що належна їм вдвох ідеальна частка квартири спільного заселення складає 14/25 часток.

23 серпня 2016 року його і ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на 14/25 часток спірної квартири зареєстроване державним реєстратором ОКП «Дніпродзержинське БТІ» ОСОБА_5

Відсутність державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на приватизовану ним кімнату в квартирі спільного заселення № 4, розташованій в будинку № 4 по пров. Гетьмана Сагайдачного у м. Кам'янське або ж на ідеальну частку в праві власності на зазначену квартиру унеможливлює нотаріальне оформлення ним спадщини після смерті його батька на належну йому частку квартири.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» мав право на приватизацію ізольованої кімнати в спірній квартирі, наймачем якої він був.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймається не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир у власність громадян відповідно до статті 5 цього Закону оформлюється свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Закон «Про приватизацію державного житлового фонду» не пов'язує момент виникнення права власності на приватизовану квартиру з реєстрацією цього права власності. У той же час статтею 182 ЦК України і п. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлена обов'язкова державна реєстрація прав на нерухомість. Відсутність реєстрації права власності ОСОБА_3 на частку квартири в порядку приватизації, унеможливлює нотаріальне оформлення ним спадщини. Отримавши 20 липня 2004 року від Центральної комісії по приватизації житлового фонду ДП «Придніпровське житлово-комунальне об'єднання» свідоцтво про право власності на житло на кімнату площею 12,4 кв.м. і частку загальної площі квартири, спадкодавець ОСОБА_3, як і вони: ОСОБА_1 та ОСОБА_4, реалізував своє право на безоплатну передачу йому у власність (приватизацію) зазначеної кімнати і частки квартири відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відсутність у ОСОБА_3 державної реєстрації права власності на частину приватизованої квартири не позбавляє його права претендувати на цю частку жилого приміщення в порядку спадкування, бо Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» не передбачено «повернення» квартири (частки квартири) у разі відсутності у спадкодавця державної реєстрації його права власності, а ОСОБА_3 за життя міг в будь-який час звернутись до державного реєстратора з метою реєстрації його права власності на житло, але через недосвідченість та через відсутність в свідоцтві про право власності на кімнату відомостей про розмір його частки в праві власності на квартиру не встиг цього зробити.

За таких обставин у відповідності до ст.ст. 15,16 ЦК України він змушений захищати свої майнові права в судовому порядку.

На підставі зазначеного, позивач в позовній заяві просив суд, визнати за ним право власності на 11/25 часток квартири № 4, розташованої в будинку № 4 по провулку Гетьмана Сагайдачного у м. Кам'янське загальною площею 48,5 кв.м., житловою - 28,2 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 29 жовтня 2014 року.

Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутністю, та за відсутністю її довірителя. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Через канцелярію Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська надав суду заперечення проти позовної заяви, в якій просив відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом, справу розглянути без участі представника адміністрації Південного району Камянської міської ради.

Третя особа приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася. Через канцелярію Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, заперечень на позов не надано.

Представник третьої особи Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив суд розгляди справу відповідно до чинного законодавства без участі їх представника.

Враховуючи вищенаведене у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних висновків:

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 16.10.2002 року № 5745 виданого Центральною комісією по приватизації житлового фонду ДП «Придніпровське житлово-комунальне об'єднання», ізольована кімната площею 15,8 кв.м. квартири АДРЕСА_1, передана у власність ОСОБА_1 і ОСОБА_4 Загальна площа частини квартири, що ними вдвох приватизована, відповідно до свідоцтва про право власності на житло складає 27,2 кв.м. (ар.с.7). У виданому ОСОБА_1 і ОСОБА_4 16.10.2002 року свідоцтві про право власності на кімнату площею 15,8 кв.м. не зазначений розмір їхньої частки в праві власності на спірну квартиру.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 20.07.2004 року № 834929 виданого Центральною комісією по приватизації житлового фонду ДП «Придніпровське житлово-комунальне об'єднання», ОСОБА_3 одноособово передана у власність ізольована кімната площею 12,4 кв.м. квартири № 4, розташованої в будинку № 4 по провулку Черняхівського в м. Дніпродзержинську. Загальна площа частини квартири, що передана йому у власність, відповідно до свідоцтва про право власності на житло складає 21,3 кв.м. (ар.с.8).

Згідно копії свідоцтва про смерть виданого 31 жовтня 2014 року серія 1-КИ № 605298 ОСОБА_3 помер 29 жовтня 2014 року (ар.с.13).

ОСОБА_1 є рідним сином померлого ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, виданого 02.07.1980 року Дніпродзержинським відділом РАЦС (ар.с.14).

19 листопада 2014 року ОСОБА_1 подав приватному нотаріусу Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини після смерті батька, на підставі якої нотаріусом 19.11.2016 р. заведена спадкова справа № 39/2014, зареєстрована у Спадковому реєстрі під № 56790786 (ар.с.38-48).

Постановою приватного нотаріусу Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_2. Н.О. від 06.05.2016 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті його батька ОСОБА_3, відмовлено у звязку з тим, що право власності померлого на вказану квартиру не було зареєстроване ні в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації, ні Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (ар.с.17).

У відповідності до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 року, ОКП «Дніпродзержинське БТІ» 17.05.2016 року проведений розрахунок відповідних часток нерухомого майна пропорційно до приватизованої особами площі квартири, відповідно до якого приватизована ОСОБА_1 та ОСОБА_4 кімната площею 15,8 кв.м. і частина загальної площі в розмірі 27,2 кв.м. складає 14/25 часток, а інша частина, що приватизована ОСОБА_3 (кімната площею 12,4 кв.м. і частина загальної площі квартири в розмірі 21,3 кв.м.), складає 11/25 часток (ар.с.21).

Відповідно до розпорядження № 5/253-р від 01.08.2016 року Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно, внесені зміни до розпорядження органу приватизації від 16 жовтня 2002 року № 5745, з яких вбачається, що кімната площею 15,8 кв.м. передана ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в спільну сумісну власність, і що належна їм вдвох ідеальна частка квартири спільного заселення складає 14/25 часток (ар.с.22).

23 серпня 2016 року право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на 14/25 часток спірної квартири зареєстроване державним реєстратором ОКП «Дніпродзержинське БТІ» ОСОБА_5 (ар.с.23).

У відповідності до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Відповідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Статтями 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Пленум Верховного Суду України в частині пятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнанння за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Про саме таке застосування Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» йдеться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та у постанові Верховного Суду України від 11.12.2013 року №6-121 цс 13, прийнятої в порядку ст. ст. 360-7 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснив, що у випадку, якщо квартира (будинок) не була передана у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише у тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського (щодо громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або у її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири у власність наймачеві. Якщо громадянин подав і не відкликав заяву і мав право на безоплатне отримання квартири, незалежно від її розміру, а в приватизації йому не могло бути відмовлено, то на спірну квартиру повинна відкриватися спадщина, оскільки спадкодавець висловив волю на приватизацію займаного приміщення, але з незалежних від його причин не зміг оформити її до кінця.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.07.2004 року № 834929, виданого Центральною комісією по приватизації житлового фонду ДП «Придніпровське житлово-комунальне об'єднання», ізольована кімната площею 12,4 кв.м. квартири № 4, розташованої в будинку № 4 по провулку Черняхівського в м. Дніпродзержинську належить ОСОБА_3 Відповідачем не надано жодного доказу визнання вказаного свідоцтва недійсним.

Однак, лише відсутність факту державної реєстрації майна в МБТІ і відповідно витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі.

Таким чином позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може.

Відповідно до п.5, 18, 19, 20, 21, 28 наказу Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 р. № 56 визначено порядок приватизації квартир у державному житловому фонді, який здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизації державного житлового фонду». Відомості про реєстрацію права власності на житло, копія свідоцтва про право власності на житло та паспорт на квартиру передаються один раз на квартал органом приватизації до бюро технічної інвентаризації.

Згідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно від 07.02.2002 р. № 7/5, із змінами та доповненнями, яке діяло станом на 01.12.2006 р. (підпункт «б» п.6.1) оформлення прав власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності державними органами приватизації - наймачам квартир у державному житловому фонді, які приватизували їх, відповідно до Закону України «Про приватизації державного житлового фонду».

Відповідно до вказаних положень на власника не покладено обов'язок здійснювати державну реєстрацію.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набув своєї чинності з 01.01.2013 року та не може розповсюджувати свою дію на отримання та реєстрацію власності в порядку приватизації позивача та його померлого батька, яке виникло на підставі свідоцтва про право власності, відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

На підставі викладеного, враховуючи, що померлий ОСОБА_3 був власником ізольованої кімнати площею 12,4 кв.м. квартири № 4, розташованої в будинку № 4 по провулку Черняхівського в м. Дніпродзержинську, а позивач є спадкоємцем першої черги, інших осіб, які б в установленому законом порядку звертались із заявою про прийняття спадщини після померлого, а також осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині судом не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60, 61, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до адміністрації Південного району Кам'янської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради про визнання права власності на 11/25 часток квартири в порядку спадкування за законом, задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 11/25 часток квартири № 4, розташованої в будинку № 4 по провулку Гетьмана Сагайдачного у м. Кам'янське загальною площею 48,5 кв.м., житловою - 28,2 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 29 жовтня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Юрченко