У Х В А Л А

іменем україни

09 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

МаляренкаА.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 01 грудня 2008 року ОСОБА_3 отримала кредитні кошти у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. У результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яка станом на 30 квітня 2014 року складає 15 148 грн. 37 коп. та яку позичальник, незважаючи на вимоги, не погасив.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену кредитну заборгованість.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну заборгованість у розмірі 14 188 грн. 92 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 вересня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_3 залишена без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2015 року у задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, й направити справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що відповідачка пропустила строк апеляційного оскарження без поважних причин. З таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 13 ЦПК України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Установлено, що рішення Заводським районним судом м. Запоріжжя ухвалено 20 травня 2015 року, а з апеляційною скаргою ОСОБА_3 звернулася 31 серпня 2015 року, тобто поза межами вказаного строку.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 вересня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_3 залишена без руху з наданням строку для усунення її недоліків, зокрема сплати судового збору та обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Заявляючи клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення районного суду, ОСОБА_3 посилалася на те, що вона юридично необізнана та має фінансові проблеми, оскільки є інвалідом другої групи та витрачає значну частину коштів на лікування, тому не мала коштів для звернення за правовою допомогою.

Проте апеляційний суд належним чином не перевірив зазначених посилань заявника при визначенні поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не дав належної оцінки посиланням заявника на те, що вона є інвалідом другої групи загального захворювання і з 22 червня 2015 року по 10 липня 2015 року перебувала на лікуванні, про що надала відповідні документальні підтвердження.

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що норми ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи, а неможливість звернення за правовою допомогою через скрутний майновий стан не повинно бути перешкодою оскарження судового рішення в апеляційному порядку (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За таких обставин, у силу п. 2 ст. 342 ЦПК України судове рішення апеляційного суду не може вважатися законними та підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для вирішення процесуального питання у відповідності до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2015 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

А.В.Маляренко

І.М.Фаловська