Ухвала

іменем україни

27 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

ПаріновоїІ.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язати його видати дублікат договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 у м. Новомосковську Дніпропетровської області, посвідченого 10 вересня 2008 року за реєстровим № 1298, за яким покупцем будинку є ОСОБА_4 Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 року для задоволення вимог за кредитним договором від 10 вересня 2008 року № DNN0GK000000029 Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») було надано право продажу вищевказаного житлового будинку, який належить на праві власності ОСОБА_4, для продажу якого необхідний договір купівлі-продажу, посвідчений відповідачем 10 вересня 2008 року за реєстровим № 1298. Але позивач не був стороною цього договору, він у нього відсутній, а без цього договору позивач не може укласти договір купівлі-продажу, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» угоди про відчуження, що підлягають реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності на майно, що відчужується. Із вказаних підстав позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу дубліката вказаного договору купівлі-продажу, проте останній листом від 22 травня 2014 року незаконно відмовив у вчиненні цієї нотаріальної дії з тих підстав, що дублікати нотаріально посвідчених документів видаються за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії, з посиланням на положення ст. ст. 8, 53 Закону України «Про нотаріат» без врахування того, що така відмова не передбачена ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та зазначеним рішенням суду банку надані усі права, необхідні для продажу будинку, а тому у нього виникає право на отримання дубліката такого документа за змістом ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року позов задоволено у повному обсязі.

Визнано незаконною відмову приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 22 травня 2014 року у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язано нотаріуса видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 у м. Новомосковську Дніпропетровської області від 10 вересня 2008 року за реєстровим № 1298, за яким покупцем цього будинку є ОСОБА_4

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні указаного позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Стаття 38 Закону України «Про іпотеку» встановлює наступну процедуру продажу предмета іпотеки: шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено перелік підстав для відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальної дії, який не є вичерпним.

За змістом ст. ст. 8, 53 Закону України «Про нотаріат» дублікат нотаріально посвідченого документа видається нотаріусом у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою виключно юридичним і фізичним особам, за дорученням яких або у відношенні яких здійснювалися нотаріальні дії.

Відповідно до п. 1.1 глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (зі змінами станом на 25 березня 2014 року) підставою видачі дубліката документа є втрата або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судом установлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 року у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором від 10 вересня 2008 року № DNN0GK000000029 у розмірі 33 765,75 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - будинок по АДРЕСА_1 у м. Новомосковську Дніпропетровської області, який належить на праві власності ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2008 року № 1298, із встановленням способу реалізації цього будинку шляхом його продажу іпотекодержателем ПАТ КБ «ПриватБанк», з укладанням договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу такого майна.

У зв'язку з відсутністю у ПАТ КБ «ПриватБанк» оригіналу договору купівлі-продажу від 10 вересня 2008 року № 1298 він із метою виконання вказаного рішення суду звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 із запитом про видачу дубліката цього договору.

Листом від 22 травня 2014 року нотаріус відмовив позивачу у вчиненні цієї нотаріальної дії з тих підстав, що дублікати нотаріально посвідчених документів видаються лише за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії, та у разі втрати чи зіпсування відповідного документа.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд правильно виходив із того, що пред'явлений позов є недоведеним та необґрунтованим, адже позивачем не надано доказів на підтвердження факту порушення його прав відповідачем.

На обґрунтування свого висновку апеляційний суд правильно виходив із того, що на підставі рішення суду позивачу надано право продажу предмета іпотеки з укладанням договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем та наданням всіх необхідних для цього повноважень, а за відсутності відмови нотаріуса у посвідченні такого договору - відсутні підстави для висновку про порушення прав позивача відповідачем - приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3

На спростування доводів позивача щодо ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки та наявність у нього права продажу предмета іпотеки від імені боржника, що дозволяє йому отримувати усі документи, які необхідні для продажу, суд правильно зазначив, що вказана норма не передбачає право банку отримувати усі документи у нотаріуса для продажу, тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для видачі позивачу дубліката договору купівлі-продажу від 10 вересня 2008 року № 1298.

Враховуючи вищевказані норми матеріального права, апеляційний суд у рішенні правильно зазначив, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» не є стороною зазначеного договору купівлі-продажу і не відноситься до кола осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялась нотаріальна дія із посвідчення цього договору, крім того, у справі відсутні докази на підтвердження факту втрати чи зіпсування правовстановлюючого документа на будинок боржника або неможливості його витребування у нього.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304, 316, ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, необґрунтованими є доводи касаційної скарги позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

Указане вище дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак