Справа №587/109/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1860/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Косівщинська»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 02 лютого 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_3 про стягнення збитків та орендної плати, розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 02 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 23 березня 2016 року апеляційні скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Косівщинська» (далі ТОВ «Косівщинська») відхилені, рішення Сумського районного суду Сумської області від 02 лютого 2016 року залишене без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма АФ«Косівщинська» та ОСОБА_3 задоволені частково, ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 23 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

З вказаним рішенням ОСОБА_3 не погодилася та через свого представника оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на неповне зясування та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення в частині відмови в задоволенні первісного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення по суті позовних вимог. В іншій частині рішення не оскаржується.

При цьому вказує, що умовами договору передбачене обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексів інфляції, чого суд не врахував та дійшов помилкового висновку про відсутність заборгованості з орендної плати. Зазначає, що сплата пені за прострочення сплати орендної плати не відповідає дійсності, а висновки суду про відсутність підстав для розірвання договору у звязку з несвоєчасною сплатою коштів за певний період, зокрема, у строк, передбачений договором оренди землі, є необґрунтованими. Вважає факт систематичної несплати відповідачем орендної плати доведеним.

В апеляційній скарзі ТОВ АФ«Косівщинська» посилаючись на неповне зясування та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення. В іншій частині рішення суду просить залишити без змін.

Вказує на протиправні дії ОСОБА_3 по передачі земельної ділянки у користування іншому товариству, у звязку з чим підлягають відшкодуванню завдані заявнику збитки. Оскільки товариство не могло використовувати землю у 2013-2014 роках, тому повинне бути звільнене від сплати орендної плати за цей період.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 місцевий суд виходив з того, що орендна плата за користування земельною ділянкою ТОВ АФ«Косівщинська» за 2011 та 2012 роки була виплачена позивачці з порушенням визначених договором строків, однак у повному обсязі з нарахуванням інфляційних сум та пені, а за 2013 рік орендна плата виплачена своєчасно і у повному обсязі. Також суд дійшов висновку, що несвоєчасна сплата орендної плати не свідчить про систематичне невиконання відповідачем договірних зобовязань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ АФ«Косівщинська» не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав користування земельною ділянкою і завдання збитків.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.13).

17 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ АФ«Косівщинська» укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до п. 8 умов якого вказана ділянка передана товариству у користування строком на 5 років відповідно до її призначення на умовах сплати орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5% від грошової оцінки землі (п. 10), яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п. 12). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п. 11) (а.с. 9,10).

Договором також передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції (п. 14). У разі несплати орендної плати у строки визначені договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення.

Дія укладеного договору припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом (п. 36).

14 вересня 2006 року вказаний договір оренди землі був зареєстрований (а. с. 10).

Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно з Актом приймання передачі від 15 вересня 2006 року (зв. а.с.10).

01 січня 2009 року сторони уклали додатковий договір до вищевказаного договору оренди землі, за умовами якого строк оренди землі збільшено до 10 років, а також збільшено орендну плату, яка вноситься в розмірі 1083,75 грн. за рік, що становить 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної частки (а.с. 12).

Сторонами спору визнано, а також підтверджується копіями видаткових касових ордерів, що 27 листопада 2013 року відповідач виплатив позивачу 3425,78 грн. орендної плати за користування землею за 2011-2013 роки (а.с. 49, 50).

Вказана сума відповідає умовам укладених сторонами договорів.

Так, орендна плата за 2011 рік повинна становити 1159,61 грн. (1083,75 грн. х 107%, де 107% - індекс інфляції з 01 грудня 2010 року по 30 листопада 2011 року).

Орендна плата за 2012 рік 1171,21 грн. (1159,61 грн. х 101%, де 101% - індекс інфляції з 01 грудня 2011 року по 30 листопада 2012 року).

Орендна плата за 2013 рік 1181,75 грн. (1171,21 грн. х 100,9%, де 100,9% - індекс інфляції з 01 грудня 2012 року по 30 жовтня 2013 року, оскільки орендна плата за 2011 - 2013 роки виплачена 27 листопада 2013 року).

Таким чином, за 2011 2013 роки орендна плата складає 3512,57 грн.

Прострочення сплати орендної плати за 2011 рік складає 696 днів (з 31 грудня 2010 року по 26 листопада 2013 року), пеня у звязку з несплатою орендної плати за 2011 рік становить 80,71 грн. - 1159,61 грн. х 0,01% х 696 днів).

Прострочення сплати орендної плати за 2012 рік складає 331 день (з 31 грудня 2011 року по 26 листопада 2013 року), пеня у звязку з несплатою орендної плати за 2012 рік становить 38,76 грн. (1171,21 грн. х 0,01% х 331 день).

За 2013 рік орендна плата сплачена у листопаді, тобто без прострочення строку виплати.

Всього сума нарахованої пені у звязку з затримкою виплати орендної плати становить 119,48 грн.

За період 2011-2013 року сума нарахованої орендної плати і пені становить 3632,05 грн., а за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб (15%), сума до виплати складає 3087,24 грн., тобто на 338,54 грн. менше, ніж сплачено відповідачем (3425,78 грн.-3087,24 грн.).

З урахуванням викладеного не можливо погодитись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 про недоплату орендної плати з урахуванням пені та інфляційних.

Отже, на день звернення до суду з позовом права ОСОБА_3 фактично відновлені, орендна плата за 2011, 2012 роки хоча і з порушенням строків, але виплачена в повному розмірі з нарахуванням інфляційних збитків та пені, у подальшому аналогічних порушень відповідачем допущено не було.

Як вбачається зі змісту позову заявниця вважає несплату орендної плати в 2011 та 2012 роках систематичною та такою, що дає підстави для дострокового розірвання договору, передбачені п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України.

В п. 36 договору сторони передбачили, що його дія припиняється шляхом розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Перелік підстав для припинення та примусового припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Зазначені складові, а саме системність і несплата у розумінні п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є необхідною підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Законодавець не розкриває поняття терміну «систематична» щодо кількісних та якісних характеристик, що вказує на недостатню правову визначеність для субєктів правовідносин, на яких поширюється зазначена норма матеріального права.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року, справа № 6-146цс12, на яку є посилання у вищезгаданій ухвалі колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року, договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Тобто, у зазначеній правовій позиції у повній мірі не розкрита кількісна та якісна характеристика поняття «систематична несплата».

Вище вказана норма не передбачає інших складових, окрім зазначених, а відтак факт несплати оренди не може включати в себе ані часткової, ані несвоєчасної несплати, які є різними за змістом та наслідками.

Зокрема, наслідком повної несплати є неотримання грошових коштів взагалі, часткової їх недоотримання, а при несвоєчасній відбувається повна сплата належної суми, але поза межами обумовлених договором строків.

З огляду на зазначене вбачається, що несплата орендної плати мала місце за 2011 та 2012 роки, проте, ця обставина, за якої права позивачки були порушені, перестала існувати після поновлення її прав, тобто сплати орендної плати в повному обсязі в 2013 році, та перейшла в несвоєчасну сплату.

Несвоєчасність платежів, обумовлених договором, свідчить про неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором (тобто виконання з порушенням строків), проте такі порушення з боку відповідача не дають підстав для розірвання договору з заявлених позивачкою підстав.

При цьому несвоєчасна сплата орендної плати, яка супроводжується повним відновленням порушених прав заявниці шляхом прийняття не тільки належних до виплати коштів, але і не передбаченої договором чи іншими домовленостями між сторонами спору переплати, виключає застосування до спірних правовідносин положень п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, оскільки з відновленням прав позивачки на час звернення з позовом перестала існувати обставина, за якої її права були порушені, тобто обставина повної несплати орендної плати за 2011-2012 роки, а мала місце обставина несвоєчасної її сплати.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Погоджується колегія суддів також і з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про оренду землі» збитками вважаються, зокрема, доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

У вигляді упущеної вигоди можуть бути відшкодовані тільки ті доходи, які б могли бути реально отримані.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_3 на момент укладення договору оренди землі з ТОВ АФ «Косівщинська» в передбаченому законом порядку в натурі не виділялася, вона знаходиться в єдиному земельному масиві (т.1 а.с. 135), тому визначити реальний розмір прибутку, який можна було б отримати від обробітку спірної земельної ділянки, неможливо.

Крім того, позивач за зустрічним позовом не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірні земельні ділянки планував засіяти в 2013 році соняшником, в 2014 - озимою пшеницею, а не іншими культурами, як і не довів, що не обробляв та не міг обробляти протягом цього періоду земельну ділянку.

З викладеного вбачається, що товариством не доведена можливість отримання ним реальних доходів, що є обовязковим елементом складу цивільного правопорушення для застосування такої міри відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язання, як стягнення збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2011 року, під час дії договору оренди землі, ОСОБА_3С уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з товариством з обмеженою відповідальністю «Авіс-Україна» (далі ТОВ «Авіс-Україна»), який був зареєстрований 21 грудня 2012 року (а.с. 112, 113).

Проте, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року та ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 05 березня 2015 року, визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію зазначеного договору оренди земельної ділянки (а.с. 79-85).

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що під час здійснення своєї діяльності ТОВ «Косівщинська» виявило подвійну реєстрацію договорів оренди земельної ділянки належної ОСОБА_3 з різними товариствами, тому вважало свої права порушеними. Окружний адміністративний суд, встановивши вказану обставину, дійшов висновку про порушення вимог законодавства при реєстрації договору оренди землі з ТОВ «Авіс-Україна», а тому визнав протиправною та скасував державну реєстрацію цього договору.

Оскільки вказаними судовими рішеннями обставини безпосереднього перешкоджання здійснення ТОВ АФ«Косівщинська» господарської діяльності на земельній ділянці ОСОБА_3 через подвійну реєстрацію договорів оренди землі не встановлювалися, тому посилання позивача за зустрічним позовом у даній справі на існування таких перешкод є окремим предметом доказування.

Проте, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України товариством не надано належних та допустимих доказів існування реальних перешкод у використанні земельної ділянки за призначенням в 2013-2014 роках, чим не доведено, що воно фактично не обробляло та не могло обробляти її протягом цього періоду.

Крім того зі звіту форми №4-сг «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року» вбачається, що ТОВ АФ«Косівщинська» на орендованих землях, в тому числі і на земельній ділянці ОСОБА_3, окрім іншого, вирощувало багаторічні трави, а саме люцерну на сіно, зелений корм, силос (а. с. 110 -111).

Відтак відсутні правові підстави для розірвання договору оренди та повернення сплаченої ТОВ АФ«Косівщинська» на користь ОСОБА_3 орендної плати за 2013 рік з підстав, заявлених у зустрічній позовній заяві.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення як первісного, так і зустрічного позовів.

Доводи заявників апеляційних скарг цих висновків суду не спростовують.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Косівщинська» відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді