АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 628/557/15-ц
Провадження № 22-ц-/790/1005/15 Головуючий І інстанції: Коваленко О.А.
Категорія: спадкові Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі Каплоух Н.Б

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданої в особі її представника ОСОБА_2 на рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_1, територіальної громади в особі виконкому Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області, третя особа Орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей Купянської районної державної адміністрації про встановлення факту сумісного проживання чоловіка та жінки без шлюбу, про визнання права на майно, придбане за час сумісного проживання, про поділ спадщини, визнання права на спадщину за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Територіальної громади в особі виконкому Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області, третя особа - служба у справах дітей Купянської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання права особистої приватної власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в порядку спадкування за законом першої черги після смерті батька, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнила та просила:

-визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в с. Курилівка, вул. Лугова буд. 18 Купянського району Харківської області, як за пережитою дружиною;

-визнати за нею та за малолітнім сином право власності по 1/6 частині за кожним на цей будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6;

-встановити факт сумісного проживання в період з 11 вересня 2007 р. по 05 серпня 2008 року ОСОБА_6 з нею як чоловіка та жінки без шлюбу;

-визнати автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т 13110, 2006 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 спільним сумісним майном;

-визнати за нею право власності на 1/2 частину цього автомобіля в порядку поділу спільного сумісного майна та визнати за нею і малолітнім сином право власності по 1/6 частині за кожним на зазначений автомобіль в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 28 серпня 2002 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_6. в період шлюбу 27 лютого 2007 року в них народився син ОСОБА_5.

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 06 серпня 2007 року шлюб між ними було розірвано, а у вересні 2007 року розлучення зареєстроване у відділі РАЦС за актовим записом 52.

Розірвання шлюбу було формальне, вони продовжували проживати спільно однією сімєю, та 05 серпня 2008 року повторно зареєстрували шлюб.

22 червня 2014 року ОСОБА_6 помер.

Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді легкового автомобіля ЗАЗ-DAEWOO Т 13110, 2006 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1, який був придбаний 06 листопада 2007 року за сумісні гроші, та житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Курилівка, вул. Лугова, буд. № 18 Купянського району, який вони купили з чоловіком в період шлюбу в травні 2013 року.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є вона, їхній малолітній син ОСОБА_4 та дочка від першого шлюбу ОСОБА_1.

Проте, коли вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на половинну частку вказаного автомобіля, так як на час його купівлі шлюб між нею та чоловіком був розірваний. Також нотаріус відмовив і у видачі їй та малолітньому синові свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки були втрачені оригінали правовстановлюючих документів на цей будинок.

31 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом в якому просила визнати за нею право власності на 1/6 частину вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_6, а також визнати за нею право власності на 1/3 частину, спадкового автомобіля ЗАЗ-DAEWOO, посилаючись на те, що автомобіль був придбаний батьком за життя в період, коли шлюб між ним та позивачкою ОСОБА_3 був розірваний.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона визнає частково позовні вимоги ОСОБА_3, заперечень проти визнання за нею права власності на 1/6 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом першої черги після смерті її батька немає. Однак просила суд визнати за нею право власності на спірний автомобіль в розмірі 1/3 частині.

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 у відповідності із ст. 60 СК України, як пережитою дружиною, право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: с. Курилівка, вул. Лугова, № 18 Купянського району Харківської області, загальною площею 56,0 кв. метрів, житловою площею 27,4 кв. метрів, який складається з одного дерев»яного, обкладеного цеглою житлового будинку, літ. «А», з надвірними будівлями та спорудами: сарай літ. «Б», погріб літ. «б», літня кухня літ. «В», гараж літ. «Г», убиральня літ. «Д», літній душ літ. «Е», сарай літ. «Ж», колодязь № 1, огорожа № 3-5, який розташований на земельній ділянці, що знаходиться в комунальній власності Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності по 1/6 частині за кожним, на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: с. Курилівка, вул. Лугова, № 18 Куп»янського району Харківської області, загальною площею 56,0 кв. метрів, житловою площею 27,4 кв. метрів, який складається з одного деревяного, обкладеного цеглою житлового будинку, літ. «А», з надвірними будівлями та спорудами: сарай літ. «Б», погріб літ. «б», літня кухня літ. «В», гараж літ. «Г», убиральня літ. «Д», літній душ літ. «Е», сарай літ. «Ж», колодязь № 1, огорожа № 3-5, який розташований на земельній ділянці, що знаходиться в комунальній власності Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області, в порядку спадкування за законом першої черги після смерті ОСОБА_6, померлого 22 червня 2014 року.

Встановлено факт сумісного проживання ОСОБА_6, який помер 22 червня 2014 року, та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без шлюбу в період з 11 вересня 2007 року по 05 серпня 2008 року.

Визнано легковий автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т 13110, 2006 року випуску, № двигуна 9762, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АХС 065337, виданого ВРЕР № 10 ГУМВС України в Харківській області 07 листопада 2007 р., спільним сумісним майном подружжя.

Визнано за ОСОБА_3 у відповідності із ст. 74 СК України, право власності на 1/2 частину легкового автомобіля ЗАЗ-DAEWOO Т 13110, 2006 року випуску, № двигуна 9762, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АХС 065337, виданого ВРЕР № 10 ГУМВС України в Харківській області 07 листопада 2007 року.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності по 1/6 частині за кожним, на легковий автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т 13110, 2006 року випуску, № двигуна 9762, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АХС 065337, виданого ВРЕР № 10 ГУМВС України в Харківській області 07 листопада 2007 р., в порядку спадкування за законом першої черги після смерті ОСОБА_6, померлого 22 червня 2014 року.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: с. Курилівка, вул. Лугова, № 18 Купянського району Харківської області, загальною площею 56,0 кв. метрів, житловою площею 27,4 кв. метрів, який складається з одного дерев»яного, обкладеного цеглою житлового будинку, літ. «А», з надвірними будівлями та спорудами: сарай літ. «Б», погріб літ. «б», літня кухня літ. «В», гараж літ. «Г», убиральня літ. «Д», літній душ літ. «Е», сарай літ. «Ж», колодязь № 1, огорожа № 3-5, який розташований на земельній ділянці, що знаходиться в комунальній власності Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області, в порядку спадкування за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_6, померлого 22 червня 2014 року.

Визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/6 частину легкового автомобіля ЗАЗ-DAEWOO Т 13110, 2006 року випуску, № двигуна 9762, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АХС 065337, виданого ВРЕР № 10 ГУМВС України в Харківській області 07 листопада 2007 р., в порядку спадкування за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_6, померлого 22 червня 2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити, ухвалити нове яким, в задоволенні позовних вимог стосовно факту сумісного проживання однією сімєю ОСОБА_7 та ОСОБА_3, автомобіля ЗАЗ-DAEWOO Т 13110, 2006 року випуску, № двигуна 9762, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АХС 065337, виданого ВРЕР № 10 ГУМВС України в Харківській області 07 листопада 2007 року спільним сумісним майном подружжя - відмовити, визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4 та нею по 1/3 частині вказаного автомобіля за кожним.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного зясування обставин справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судова колегія переглядає рішення суду лише в частині його оскарження щодо визнання легкового автомобіля ЗАЗ-DAEWOO Т 13110, 2006 року випуску, № двигуна 9762, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АХС 065337, виданого ВРЕР № 10 ГУМВС України в Харківській області 07 листопада 2007 р., спільним сумісним майном подружжя та визнання за ОСОБА_3 у відповідності із ст. 74 СК України, право власності на 1/2 його частину та визнання права власності за кожним зі спадкоємців по 1/6 частині спірного автомобіля.

Розглядом справи достеменно встановлено, що з 28 серпня 2002 року позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, 06 серпня 2007 року шлюб було розірвано, та 05 серпня 2008 року повторно зареєстровано.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

22 червня 2014 року ОСОБА_6 помер.

Після його смерті залишилося спадкове майно у тому числі у вигляді легкового автомобіля ЗАЗ-DAEWOO Т 13110, 2006 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1, який був придбаний 06 листопада 2007 року.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є дружина померлого ОСОБА_3, малолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька ОСОБА_1. (а. с. 80, 81).

Всі спадкоємці прийняли спадщину. Дружина та донька подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а малолітній син прийняв спадщину у відповідності до ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

Як визначено у ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Легковий автомобіль був придбаний ОСОБА_6 на аукціоні товарної біржі по біржовій угоді 11-942 від 06 листопада 2007 р., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

З повідомленням центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Куп»янського, Шевченківського та Дворічанського районів підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Харківській області від 24 листопада 2014 р., вбачається, що підстава для реєстрації вищевказаного автомобіля біржова угода була знищена у звязку з закінченням терміну зберігання (а. с. 23, 24).

Задовольняючи позовні вимоги в оскаржуваній частині суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль був придбаний піч час спільного проживання подружжя, що у відповідності до вимог ст. 57-61 ЦПК України підтверджується показаннями свідків та сином померлого ОСОБА_7, у звязку з чим виходячи з рівності часток спадкоємців згідно із ст. 1261 ЦК України, дружина померлого, малолітній син та донька мають право на 1/6 частину зазначеного легкового автомобіля кожен.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вимог діючого цивільно-процесуального законодавства ОСОБА_1 не надано ні до суду першої інстанції, ні до апеляційної інстанції доказів, які б спростовували висновки суду та були достатніми для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності, ухвалив законне рішення на основі повно в всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

На виконання вимог ч. 3 ст. 215 ЦПК України суд привів мотиви, з яких вважав встановленою наявність фактів, якими позивач ОСОБА_3 обґрунтувала свої позовні вимоги в цій частині, правильно визначився з юридичною природою правовідносин, що виникли та застосував зазначені в рішенні нормативно - правові акти.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині його оскарження судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -