ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7157/16-ц
провадження № 4-с/753/144/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

за участю секретаря - Кубіва С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» на дії державного виконавця Дарницького Відділу державної виконавчої служби у м. Києві, заінтересована особа: ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця Дарницького Відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головкова Ю.В. неправомірними та скасувати постанову Дарницького ВДВС у м. Києві від 29.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП № 49278486 з примусового виконанння судового наказу № 753/16401/15, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 30.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Рада 2 боргу у розмірі 2 144, 85 грн. Стверджує, що посилання державного виконавця на п.6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови з підстави недоцільності звернення стягнення на транспортні засоби та нерухоме майно боржника, оскільки вартість майна значно вища ніж сума боргу є незаконними.

В судове засідання представник заявника не з'явився, подав заяву про проведення розгляду справи без його участі, вимоги скарги підтримав.

Представник Дарницького ВДВС у м. Києві в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду скарги до суду не звертався, проте надав на вимогу суду належним чином завірену копію виконавчого провадження.

Оскільки неявка сторін в судове засідання не є перешкодою для вирішення даного питання, суд в порядку, визначеному ст. 386 ЦПК України вважає за можливе розглянути скаргу за їх відсутності.

Суд, повно і всебічно вивчивши матеріали справи, вважає що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.10.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва видано судовий наказ № 753/16401/15, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Рада 2» борг у розмірі 2 023, 05 грн. та судовий збір у розмірі 121, 80 грн.

09.11.2015 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві Маріуцою Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконанння судового наказу № 753/16401/15, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 30.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Рада 2 боргу у розмірі 2 144, 85 грн.

Згідно постанови державного виконавця Дарницького ВДВС у м. Києві Головкова Ю.В. від 29.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП № 49278486 з примусового виконанння судового наказу № 753/16401/15, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 30.10.2015 року було повернуто виконавчий документ стягувачу, оскільки при примусовому виконанні вказаного виконавчого документа, звернути стягнення на транспортні засоби та нерухоме майно боржника є недоцільним, оскільки вартість такого майна значно вища ніж сума боргу, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

У відповідності до п.п. 4, 5 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

За ч. 5 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Таким чином, вчинення державним виконавцем всіх передбачених законом виконавчих дій щодо своєчасного та повного виконання рішень є його обов'язком та способом реалізації наданих йому повноважень.

Як вбачається із матеріалів справи, державним виконавцем не проведено всіх дій, які б свідчили про те, що останнім вжито всіх можливих заходів, передбачених законодавством, для виконання рішення суду, зокрема не здійснено вихід за місцем знаходження квартири боржника, за адресою: АДРЕСА_1 з метою опису майна та подальшого накладення арешту на майно.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що державний виконавець не виконав всі можливі, передбачені вимогами законодавства дії щодо виконання рішення суду, а тому не було підстав для винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» на дії державного виконавця Дарницького Відділу державної виконавчої служби у м. Києві, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Дарницького Відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головкова Ю.В. з примусового виконання судового наказу № 753/16401/15, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 30.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Рада 2 боргу у розмірі 2 144, 85 грн. - неправомірними.

Постанову державного виконавця Дарницького Відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головкова Ю.В. від 29.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП № 49278486 з примусового виконанння судового наказу № 753/16401/15, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 30.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Рада 2 боргу у розмірі 2 144, 85 грн. - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а ухвалу яку було постановлено без участі особи, яка її оскаржує протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА