Справа № 158/1997/16-ц
Провадження № 2/0158/724/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Костюкевича О.К.

секретаря - Хмілевської І.О.

за участю прокурора Стасюка А.П.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці цивільну справу за позовом заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобовязання повернути земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

Заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобовязання повернути земельну ділянку.

В обґрунтування вимог посилається на те, що розпорядженням ОСОБА_2 РДА №456 від 25.10.2011 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в оренду затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 в оренду на 5 років площею 2,225 га для риборозведення за межами населених пунктів Суської сільської ради за рахунок земель водного фонду що перебувають в запасі та передано останньому в оренду терміном на 5 років дану земельну ділянку. Пунктом 3 розпорядження визначено встановити розмір орендної плати згідно положення про порядок визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, затвердженого розпорядженням ОСОБА_2 РДА №233 від 08.07.2010. Цим же розпорядженням ОСОБА_3 зобовязано у місячний термін укласти договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_2 РДА, зареєструвати його у встановленому законодавством порядку, використовувати земельну ділянку відповідно до вимог ст.96 Земельного кодексу України та з дня реєстрації договору оренди протягом одного року розробити та затвердити технічну документацію по нормативній грошовій оцінці земельної ділянки. На підставі даного розпорядження 10.11.2011 року між ОСОБА_2 РДА та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду за межами населених пунктів Суської сільської ради загальною площею 2,225 га, в т.ч. під ставками 1,0150 га, пасовища 1,21 га, кадастровий номер :05:000:0757.

Договір зареєстровано в управлінні Держкомзему в ОСОБА_2 районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.12.2011 року за №00718. Строк дії договору становить 5 років, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі трикратного розміру ставки податку на земельну ділянку, що становить 227,82 грн. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки в договорі не передбачена.

Проте, прокуратурою встановлено, що договір оренди землі від 10.11.2011 року, укладено між ОСОБА_2 РДА та ОСОБА_3 з порушенням вимог законодавства та останній повинен бути визнаний недійсним, оскільки всупереч вимогам законодавства при укладенні договору оренди не було проведено нормативної грошової оцінки земельної ділянки для визначення розміру орендної плати, тобто розмір орендної плати договором встановлено невірно.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просив суд позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 РДА ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечувала, однак просила не стягувати з них судового збору.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просив проводити розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру в судове засідання не зявився, про час та місце розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у відсутності їх представника до суду не надходило.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням ОСОБА_2 РДА №456 від 25.10.2011 року Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в оренду (а.с. 14) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 в оренду на 5 років площею 2,225 га для риборозведення за межами населених пунктів Суської сільської ради за рахунок земель водного фонду що перебувають в запасі та передано ОСОБА_3 в оренду терміном на 5 років дану земельну ділянку.

Пунктом 3 розпорядження визначено, що розмір орендної плати за землю встановлений положенням про порядок визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, затвердженого розпорядженням ОСОБА_2 РДА №233 від 08.07.2010 року.

Цим же розпорядженням ОСОБА_3 зобовязано у місячний термін укласти договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_2 РДА, зареєструвати його у встановленому законодавством порядку, використовувати земельну ділянку відповідно до вимог ст. 96 Земельного кодексу України та з дня реєстрації договору оренди протягом одного року розробити та затвердити технічну документацію по нормативній грошовій оцінці земельної ділянки.

На підставі даного розпорядження 10.11.2011 року між ОСОБА_2 РДА та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду за межами населених пунктів Суської сільської ради загальною площею 2,225 га, в т.ч. під ставками 1,0150 га, пасовища 1,21 га, кадастровий номер :05:000:0757 (а.с. 9-13).

Відповідно до змісту договору, зокрема п.п. 9-14 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі трикратного розміру ставки податку на земельну ділянку, що становить 227,82 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до вимог ст. 4, 10, 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

За приписами ст. 2 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на час укладення спірного договору) відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором про оренду землі. Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За приписами ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на час укладення спірного договору) унормовано, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст. 21 названого Закону орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін в договорі оренди. Строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності встановлюються Податковим кодексом України. Водночас згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час укладення спірного договору) орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. За змістом пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу орендна плата встановлюється в договорі оренди з урахуванням мінімальних та граничних обмежень її розміру, наведених у зазначеному пункті. Для визначення розміру земельного податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок (частина 1 пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України), а центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки, на який індексується нормативна грошова оцінка за станом на 1 січня поточного року за відповідною формулою (пункт 289.2 статті 289 Податкового кодексу України). Статтею 1 Закону України "Про оцінку земель" (у відповідній редакції) унормовано, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. За приписами ст. 5 цього ж Закону нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" (в редакції, що діяла на час укладення спірного договору) проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є обов'язковим при визначенні розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Згідно ст. 18 названого Закону нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Проте нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки не розроблялась, не погоджувалась, на розгляд до уповноваженого органу не подавалась та, відповідно, ним не затверджувалась, тобто при укладені договору оренди земельної ділянки не було дотримано встановленого законом порядку визначення орендної плати за спірну земельну ділянку відповідно до проведеної нормативної грошової оцінки; орендна плата за оспорюваним договором розрахована в порушення порядку її визначення без проведення обов'язкової нормативної грошової оцінки.

Вказане також підтверджується інформацією Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, з якої вбачається, що за 2014 рік ОСОБА_3 нараховано орендну плату в розмірі 400,05 грн., за 2015 рік в розмірі 499,66 грн., за 2016 рік 2175,53 грн. Крім того, за вказаний період останнім орендна плата за землю не сплачувалась (а.с. 23).

За таких обставин договір оренди землі від 10.10.2011 року суперечить вимогам ст. 13, 23 Закону України "Про оцінку земель", приписам ст. 15 Закону України "Про оренду землі", а що відповідно до ст. 203, ч. 1, 3 ЦК України є підставою недійсності вказаного правочину.

Згідно ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Отже, внаслідок визнання договору оренди земельної ділянки водного фонду за межами населених пунктів Суської сільської ради, укладеного 10 листопада 2011 року між ОСОБА_2 РДА та ОСОБА_3, недійсним, тому підлягає поверненню державі земельна ділянка площею 2,225 га для риборозведення за межами населених пунктів Суської сільської ради за рахунок земель водного фонду.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає достатніми підстави для задоволення позову.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому із відповідачів слід солідарно стягнути на користь позивача судові витрати у справі судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки водного фонду площею 2,225 га на території Суської сільської ради за межами населених пунктів, укладений 10 листопада 2011 року між ОСОБА_2 районною державною адміністрацією та ОСОБА_3, що зареєстрований 02 грудня 2011 року у Державному реєстрі земель за № 00718.

Зобовязати ОСОБА_3 повернути державі в особі ОСОБА_2 районної державної адміністрації земельну ділянку площею 2,225 га на території Суської сільської ради за межами населених пунктів, кадастровий номер :05:000:0757, шляхом складання акту прийому-передачі

Стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 районної державної адміністрації Волинської області на користь прокуратури Волинської області судові витрати у розмірі 2756 (дві тисячі сімсот пятдесят шість) грн. повязані зі сплатою судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ківерцівський районний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_6