Справа № 2/756/5646/15
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Васалатія К.А.

при секретарі Галелюк Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ПАТ „УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, процентів та пені та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ „УкрСиббанк", 3 особа - ОСОБА_2 про захист прав позивача та визнання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.09.2007 р. недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 26.09.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 - відповідачем № 1, укладено договір про надання кредиту № 0. Згідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу № 1 кредит у розмірі 130857 дол. США із датою повернення 26.09.203 7 р. та сплатою протягом 30 днів із процентною ставкою у 11,9% річних. Погашення нарахованих процентів, у відповідності до договору відбувається з 1 по 25 число кожного місяця.

Як вказує позивач, 08.07.2009 р. між позивачем та відповідачем № 1 було укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору та викладено графік погашення кредиту у новій редакції. Також між позивачем та відповідачем № 2 - ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 145108 від 26.09.2007 р. також 08.07.2009 р. між позивачем та відповідачем № 2 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки від 26.09.2007 р. У відповідності до даних договорів відповідачі несуть солідарну відповідальність.

Як вказує позивач, відповідач № 1 не здійснює платежів для погашення процентів по кредиту з листопада 2014 р., чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. 07.07.2015 р. відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 26.08.2015 р., вимоги банку залишені без задоволення, і станом на 26.08.2015 р. заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 79738,47 дол. США, з яких 72673,28 дол. США - кредитна заборгованість; 7065,19 дол. США - заборгованість по процентам, в тому числі прострочена заборгованість з листопада 2014 р. - 6320,49 дол. США; заборгованість відповідача по сплаті пені за несвоєчасне погашення процентів станом на у складає 26909,87 грн.

Тому представник позивача просить суд стягнути із відповідачів солідарно на свою користь вищевказану заборгованість та суму сплаченого судового збору.

У судовому засіданні представник позивача підтримав даний позов у повному об'ємі.

Відповідач № 1 - ОСОБА_1 у судове засідання з'явився та визнав позов частково, а у подальшому у судове засідання не з'явився.

Представник відповідача № 1 у судовому засіданні подав від імені відповідача № 1 зустрічну позовну заяву щодо захисту прав позивача та визнання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.09.2007 р. недійсним.

Відповідач № 2 - ОСОБА_2 у судове засідання так не з'явилась.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши думку учасників процесу, з'ясував наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2007 р. між АКіБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 - відповідачем № 1, укладено договір про надання кредиту № 0. Згідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу № 1 кредит у розмірі 130857 дол. США із датою повернення 26.09.203 7 р. та сплатою протягом 30 днів із процентною ставкою у 11,9% річних. Погашення нарахованих процентів, у відповідності до договору відбувається з 1 по 25 число кожного місяця.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як з'ясовано судом, 08.07.2009 р. між позивачем та відповідачем № 1 було укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору та викладено графік погашення кредиту у новій редакції. Також між позивачем та відповідачем № 2 - ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 145108 від 26.09.2007 р. також 08.07.2009 р. між позивачем та відповідачем № 2 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки від 26.09.2007 р. У відповідності до даних договорів відповідачі несуть солідарну відповідальність.

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів із та1 або комісій. Відповідач сплачує Позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит і розмірі пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту вченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховуються за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

При цьому розміри облікової ставки НБУ в період нарахування заборгованості по кредитному договору по пені встановлені: з 13.08.2013 р. - 6,5000%, з 15.04.2014 р. - 9,5000%, з 17.07.2014 р. - 12,5000%, з 13.11..2014 р. - 14,000%, з 04.03.2015 р. - 30%.

Як з'ясовано судом, відповідач № 1 - ОСОБА_1 не здійснює платежів для погашення процентів по кредиту з листопада 2014 р. При цьому 07.07.2015 р. обом відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, і станом на 26.08.2015 р. заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 79738,47 дол. США, з яких 72673,28 дол. США - кредитна заборгованість; 7065,19 дол. США - заборгованість по процентам, в тому числі прострочена заборгованість з листопада 2014 р. - 6320,49 дол. США; заборгованість відповідача по сплаті пені за несвоєчасне погашення процентів станом на у складає 26909,87 грн.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

У відповідності до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як вбачається з постанови ВСС України від 20.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» кредитор - відповідач по справі має право в разі невиконання позичальником взятого зобов'язань згідно кредитного договору, пред'явити вимогу до поручителя направивши/вручивши йому вимогу про погашення боргу, так і пред'явити до нього позов.

Як з'ясовано судом (і цього не заперечують сторони), згідно до п. 1.1 договору поруки відповідач № 2 відповідає перед кредитором - позивачем у тому ж обсязі, що і боржник ОСОБА_1 за всіма зобов'язаннями останнього за основним зобов'язанням, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню, так як було встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно зі ст. 525, 526, 530 ЦК України були зобов'язані виконати належним чином та у встановлений строк даний договір. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а у встановлений договором строк відповідачі договірних зобов'язань не виконали.

Вирішуючи питання щодо зустрічного позову ОСОБА_1 суд з'ясував наступне.

У відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступати від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У відповідності до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Як зазначено у п. 7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Як вже зазначалось, належних та допустимих доказів на підтвердження факту суперечності кредитного договору актам цивільного законодавства матеріали справи не містять. При цьому, власне недбальство, незнання закону або неправильне його тлумачення не можуть бути підставами для визнання правочину недійсним. Окрім того, невиконання умов такого договору також не є підставою для його недійсності, а може мати інші правові наслідки.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову ОСОБА_1, оскільки його позовні вимоги є необґрунтованими, а вищезазначений договір про надання споживчого кредиту, що був укладений між сторонами, відповідає усім вимогам чинного законодавства України, що застосовуються при укладанні такого роду договору, а тому суд залишає безщ задоволення позовні вимоги ОСОБА_1

Судовий збір необхідно стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у сумі 1827 грн. з кожного на користь позивача у відповідності зі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 525-526, ст. 530, ст. 553, 554, ст. 1050, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10, 60, ст. 84, 88, 213-215, ст. 224 - 233 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ „УкрСиббанк" задовольнити.

Стягнути солідарно на користь ПАТ „УкрСиббанк" (р/р 0113 а АТ „УкрСиббанк" м. Харків, МФО 351005, код 09807750) із ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_2) суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 26.09.2007 р. у розмірі 79738,47 дол. США та пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 26909,87 грн. та стягнути 1827 грн. судового збору в рівних частках з кожного із відповідачів.

Позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з отримання копії рішення.

Суддя К.А. Васалатій