У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа - ОСОБА_2, про визнання поруки припиненою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_4, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2014 року, рішення апеляційного суду Київської області від 19 січня 2016 року, ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 квітня 2008 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 6318610 відповідно до якого відповідач отримав 220 000,00 доларів США під 13,99 % річних із терміном повернення до 17 квітня 2028 року.

У забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором 17 квітня 2008 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 6323514.

З 27 листопада 2008 року ОСОБА_2 свої зобов'язання перестала виконувати, у зв'язку з чим банк 20 березня 2009 року направив боржнику вимогу про повернення кредиту у повному розмірі. 16 листопада 2009 року банк направив поручителю вимогу про повернення кредиту у повному розмірі. Зазначені вище вимоги банку відповідачами залишені без задоволення.

На підставі наведеного та з урахуванням збільшення позовних вимог ПАТ «ПУМБ» просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором, яка станом на 23 травня 2013 року складала: 214 813,08 доларів США за тілом кредиту; 129 255,69 доларів США по процентам; 15 507,45 доларів США пені за несвоєчасну сплату основної суми кредиту; 15 610,98 доларів США пені за несвоєчасну сплату процентів; 166 650,00 грн штрафу за порушення зобов'язань щодо поновлення дії договорів страхування; 2 200,00 доларів США штрафу за порушення зобов'язань, передбачених п.п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору по курсу НБУ.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати кредитний договір недійсним, посилаючись на те, що грошових коштів за оспорюваним кредитним договором вона не отримувала, заява на видачу готівки відсутня, меморіальний ордер про одержання грошових коштів вона не підписувала, а підпис у зазначеному документі їй не належить.

Крім того, ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати договір поруки припиненим та розірвати оспорюваний договір, посилаючись на те, що банком пропущено шестимісячний строк пред'явлення до нього вимог, як до поручителя.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2014 року позов ПАТ «ПУМБ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість по тілу кредиту, сплаті процентів за користування кредитом, пеню та штраф у розмірі 377 387,20 доларів США, 166 650,00 грн за порушення щодо поновлення дії договорів страхування.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 залишено без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 19 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «ПУМБ» задоволено частково.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 6318610 від 17 квітня 2008 року у загальному розмірі 377 387,00 доларів США, що станом на 20 травня 2014 року становить 4 502 229,29 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 214 813,08 доларів США, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 129 255, 69 доларів США, пеня - 31 118,43 доларів США, штраф за порушення зобов'язань відповідно до п.п. 4.3.3 кредитного договору - 2 200,00 доларів США, штраф за порушення зобов'язань відповідно до п.п. 4.3.1 кредитного договору - 166 670,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог ПАТ «ПУМБ» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано припиненим договір поруки № 6323514 від 17 квітня 2008 року, який укладений між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_5 з 19 жовтня 2009 року.

В іншій частині вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 січня 2016 року, відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_4, просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю, рішення апеляційного суду в частині задоволення первісного позову і відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а позов ОСОБА_2 задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_4, просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій про відмову в ухваленні додаткового рішення і передати питання до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи первісний позов ПАТ «ПУМБ» та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, виходив з того, що між сторонами було укладено кредитний договір, у забезпечення виконання якого було укладено договір іпотеки № 6321514, а також з того, що факт одержання кредитних коштів ОСОБА_2 підтверджується тим, що остання виконувала свої зобов'язання щодо погашення кредиту до 27 листопада 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що шестимісячний строк для пред'явлення вимоги про повернення боргу не закінчився, оскільки строк дії основного зобов'язання встановлений кредитним договором до 17 квітня 2028 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення первісного позову, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції, стягуючи заборгованість за кредитним договором, не зазначив всі її складові.

Частково задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5, апеляційний суд виходив з того, що порука припинилася на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки 16 листопада 2009 року банк направив поручителю вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, чим змінив строк виконання основного зобов'язання.

В частині визнання поруки ОСОБА_5 припиненою з 19 жовтня 2009 року рішення апеляційного суду Київської області від 19 січня 2016 року не оскаржується, а тому у касаційному порядку не переглядається.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що незазначення всіх складових суми заборгованості не свідчить про те, що суд не розглянув усіх вимог, і дане питання може бути вирішено в порядку апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків апеляційного суду не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 19 січня 2016 року, ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Т.Л. Ізмайлова