Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Пиляй І.С., за участю позивача, відповідача та його представника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та третіх осіб : відділ ДВС Рівненського МУЮ в Рівненській області, Рівненський МВ УМВС в Рівненській області про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

31 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся в Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_3 та третіх осіб : відділ ДВС Рівненського МУЮ в Рівненській області, Рівненський МВ УМВС в Рівненській області про відшкодування матеріальної шкоди, в розмірі 155356,08 грн.

В обґрунтування позову вказував, що рішенням Рівненського міського суду від 10.05.2005 року було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 55175,94 грн. та 1700 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Загальна сума відшкодування склала 56875,64 грн.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/2051/2016 Головуючий у 1 інстанції : Сидорук Є.І.

Доповідач : Григоренко М.П.

За 9 років на користь позивача було стягнуто лише 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Рішення суду до цього часу не виконано, хоча у відповідача були кошти на відшкодування матеріальної шкоди.

Вважає, що у відповідності до Закону відповідач повинен додатково відшкодувати матеріальну шкоду на момент подання позову в сумі 155356,08 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що матеріальна шкода, а це вартість ремонтних робіт, які необхідно було провести для відновлення його автомобіля на момент прийняття рішення суду від 10.05.2005 року, в розмірі 55175,94 грн. та 700 грн. моральної шкоди йому так і не відшкодовано. Відповідач впродовж 12 років не виконує рішення суду

В звязку з тим, що вартість відновлюваних робіт станом на час звернення до суду з цим позовом значно зросла, тому він просив додатково стягнути з відповідача ще 155356,08 грн. на відшкодування в повному обсязі матеріальної шкоди.

Зазначає, що по даній справі для встановлення точної вартості відновлюваних робіт було проведено автотоварознавчу експертизу, згідно якої додаткова матеріальна шкода складає 18145,94 грн., проте суд першої інстанції не стягнув з відповідача навіть вказану суму додаткової матеріальної шкоди, яка визначена експертним шляхом.

В звязку з цим оскаржує рішення в частині відмови в задоволенні вимоги на суму 18145,94 грн.

Вважає, що ним не пропущено строк позовної давності на звернення до суду з позовом, оскільки до цього часу відповідачем так і не було відшкодовано 55175,94 грн. матеріальної шкоди визначеної попереднім рішенням суду від 10.05.2005 року, і такий обовязок за ОСОБА_3 зберігається.

Зважаючи на те, що ремонтні роботи автомобіля будуть проведені вже після зростання цін і тарифів з вини відповідача, тому він вправі вимагати додаткового стягнення в сумі 18145,94 грн. для повного відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, оскільки порушення його прав, як власника автомобіля, є триваючими в часі і до них не може застосовуватися термін позовної давності (триваюче порушення).

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на його користь додаткову матеріальну шкоду визначену експертним шляхом в розмірі 18145,94 грн. та судові витрати по справі.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вказує, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач та його представник просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що останній пропустив строк позовної давності для звернення до суду із своїми вимогами.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у звязку із неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням у справі нового рішення.

По справі встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 10 травня 2005 року було задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто на користь останнього із ОСОБА_3 551755 грн. 94 коп., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1700 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка була завдана позивачу із вини відповідача в результаті дорожньо-транспортної пригоди 27 січня 2004 року.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що останній фактично наполягає не на відшкодуванні завданої йому матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 27 січня 2004 року, з приводу якої вже було вирішено питання вищевказаним рішенням Рівненського міського суду, а вимагає від відповідача відшкодувати йому втрати, які він зазнав у звязку із тривалим невиконанням відповідачем цього судового рішення, обравши для цього не вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки чинним законодавством не передбачено повторне встановлення судом матеріального збитку, з урахуванням знецінення національної валюти України та зміни цін на послуги та товари.

З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 має бути відмовлено саме із цих підстав, а не у звязку із пропуском строку позовної давності.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та третіх осіб : відділ ДВС Рівненського МУЮ в Рівненській області, Рівненський МВ УМВС в Рівненській області про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

ОСОБА_4