Справа № 203/2785/16-ц
Провадження № 2-з/0203/112/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Колесніченко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 представника ОСОБА_2, про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 предявив позов до ОСОБА_4 на предмет захисту своїх спадкових прав на майно після матері ОСОБА_5, померлої 21 січня 2016 року, в якому посилаючись на відсутність волевиявлення на відчуження ? частини належної матері квартири №133 на пл. Петровського, 1 у м. Дніпропетровську і введення відповідачем його в оману, скориставшись його алкогольною залежністю, просив суд визнати договір купівлі-продажу ? частини квартири №133 в будинку №1 на пл. Петровського у м. Дніпропетровську, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_6 14 березня 2016 року за реєстровим №150, таким, що не є дійсним; визнати за ним, ОСОБА_2, право власності на ? частину вказаної квартири.

18 серпня 2016 року в провадження судді розподілена в порядку ст. 11-1 ЦПК України заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на ? частину квартири №133 в будинку №1 на пл. Петровського у м. Дніпропетровську, що належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_6 14 березня 2016 року за реєстровим №150, обґрунтовуючи таку необхідність ризиком відчуження вказаного майна, яке вибуло із власності позивача без його волі.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається у спосіб, визначений ЦПК та про який клопочуть такі особи на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ризик чого має бути підтвердженим достатніми фактичними даними.

За вимогами ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

З огляду на викладене, зважаючи, що предметом позову є майно яке знаходиться у володінні, користуванні та розпорядженні відповідача, оскільки право власності на вказану ? квартири зареєстровано за відповідачем на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14 березня 2016 року, тоді як попередніми власниками вказаної квартири по ? частці у кожного згідно свідоцтва про право власності від 14 листопад 2007 року, виданого УЖГ ДМР, були ОСОБА_2 та ОСОБА_5, про що 04 лютого 2008 року були внесені дані в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна від 15 серпня 2016 року, через що відповідач має безперешкодну можливість відчуження спірного майна, а спір між сторонами виник саме з приводу оспорення позивачем волевиявлення на відчуження вказаного майна, заволодіння відповідачем цим майном шляхом введення в оману позивача щодо дій з його документами, суд, враховуючи докази наявні у справі, приходить до висновку про існування реальної загрози або ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а відтак, вбачаються підстави для вжиття заходів забезпечення позову, проте у спосіб, визначений п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України - шляхом заборони відчуження спірної квартири до розгляду справи по суті, що буде адекватним та співмірним засобом відносно заявлених вимог, оскільки представником позивача не наведені докази на підтвердження необхідності застосування такого способу забезпечення як арешт нерухомого майна, який полягає за своєю суттю, з урахуванням положень ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», у вилученні із користування, тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 представника ОСОБА_2, про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору купівлі-продажу ? частини квартири таким, що не є дійсним та визнання права власності на частину квартири - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з відчуження ? частини квартири №133 в будинку №1 на пл. Вокзальній (колишня назва пл. Петровського) у м. Дніпрі, зареєстрованої на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №203/2785/16-ц.

Копію ухвали надіслати заявнику та ОСОБА_4 для відома негайно.

Копію ухвали для виконання направити Кіровському відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області .

Ухвала набирає законної сили з дня постановлення 18 серпня 2016 року.

Строк предявлення до виконання даного виконавчого документу один рік.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня її прийняття до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко