У х в а л а

іменем україни

21 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід», ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою представника Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» - Передерія ОлександраСергійовича - на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» (далі - КП ДОР «Аульський водовід»), ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі - ПАТ «СК «Країна») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилався на те, що йому на праві приватної власності належить автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

03 травня 2014 року о 23.00 годині у м. Дніпропетровську на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вул. Академіка Образцова та вул. Байкальської ОСОБА_3 керував автомобілем «Subaru Legacy», державний номерний знак НОМЕР_2, під час руху по другорядній дорозі вул. Академіка Образцова не надав дорогу та скоїв зіткнення із автомобілем ОСОБА_2, який перебував під його керуванням, котрий наближався до даного перехрестя по головній дорозі вул. Байкальської. У результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортним засобам (далі - ТЗ) заподіяні механічні ушкодження, чим завдано матеріальні збитки, пасажирами автомобіля «Mitsubishi Lancer» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримані тілесні ушкодження. Під час скоєння ДТП ОСОБА_3 керував автомобілем із явними ознаками алкогольного сп'яніння, у присутності свідка та учасників ДТП від проходження медичного огляду відмовився.

Згідно зі постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2014 року ОСОБА_3 порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.5, 16.11 Правил дорожнього руху України та визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування ТЗ строком на два роки.

У результаті ДТП автомобілю позивача завдані численні механічні ушкодження, на суму 105 557 грн 49 коп., які підтверджуються висновком експерта від 03 червня 2014 року № 1971 та доданими до нього додатками.

ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП керував автомобілем «SubaruLegacy», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить КП ДОР «Аульський водовід», тому на обох відповідачах лежить обов'язок відшкодувати завдану матеріальну і моральну шкоду.

Транспортний засіб «Subaru Legacy», державний номерний знак НОМЕР_2, застрахований у відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПАТ «СК «Країна».

31 жовтня 2014 року від третьої особи ПАТ «СК «Країна» позивач отримав відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування за вказаним випадком, що змусило його звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти у сумі 105 557 грн 49 коп. та стягнути з КП ДОР «Аульський водовід» і ОСОБА_3 на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму у розмірі 15 000 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з КП ДОР «Аульський водовід» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 55 557 грн 49 коп. та 500 грн франшизи. Стягнуто з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_2 суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 49 500 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник КП ДОР «Аульський водовід» - Передерій О.С. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів в частині стягнення з КП ДОР «Аульський водовід» матеріальної шкоди у розмірі 55 557 грн 59 коп. та 500 грн франшизи, із ухваленням нового рішення, яким стягнути вказану матеріальну шкоду з ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що позивач є власником автомобіля «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, згідно із свідоцтвом про реєстрацію ТЗ.

03 травня 2014 року о 23.00 годині у м. Дніпропетровську на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вул. Академіка Образцова та вул. Байкальської ОСОБА_3 керував автомобілем «Subaru Legacy», державний номерний знак НОМЕР_2, під час руху по другорядній дорозі вул. Академіка Образцова не надав дорогу та скоїв зіткнення із автомобілем ОСОБА_2, який перебував під його керуванням, котрий наближався до даного перехрестя по головній дорозі вул. Байкальської. У результаті ДТП ТЗ заподіяні механічні ушкодження, чим завдано матеріальні збитки, пасажирами автомобіля «Mitsubishi Lancer» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримані тілесні ушкодження. Під час скоєння ДТП ОСОБА_3 керував автомобілем із явними ознаками алкогольного сп'яніння, у присутності свідка та учасників ДТП від проходження медичного огляду відмовився.

Згідно із постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2014 року ОСОБА_3 порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.5, 16.11 Правил дорожнього руху України та визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування ТЗ строком на два роки.

У результаті ДТП автомобілю позивача спричинені механічні ушкодження, згідно із висновком експерта від 03 червня 2014 року № 1971 вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля, становить 105 557 грн 49 коп.

На момент скоєння ДТП ОСОБА_3 керував автомобілем, який належить на праві власності КП ДОР «Аульський водовід», та переданий ОСОБА_3, як начальнику відділу з економічної безпеки підприємства на підставі наказу від 06 серпня 2013 року № 234 за підписом генерального директора КП ДОР «Аульський водовід» ОСОБА_7

На момент ДТП автомобіль «Subaru Legacy», державний номерний знак НОМЕР_2, застрахований згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ № АС/9838064, відповідно до договору від 14 жовтня 2011 року № 111/044/3.2.29, який укладений між ПАТ «СК «Країна» та КП ДОР «Аульський водовід». Станом на 03 травня 2014 року зазначений поліс був чинним.

06 травня 2014 року позивач у встановленому законом порядку звернувся до страховика ПАТ «СК «Країна» із повідомленням про ДТП, проте йому страховиком відмовлено у виплаті страхового відшкодування у межах встановленого ліміту із посиланням на те, що ОСОБА_3 мав використовувати автомобіль «Subaru Legacy» лише у процесі роботи та мав дозвіл на керування автомобілем під час виконання своїх обов'язків, але ДТП сталася 03 травня 2014 року близько 23.00 години у неробочий день. Тобто ОСОБА_3 у момент ДТП неправомірно володів указаним автомобілем.

Згідно із розпорядженням генерального директора КП ДОР «Аульський водовід» від 07 березня 2014 року № 02-р ОСОБА_3, начальника служби економічної безпеки та охорони об'єктів підприємства, зобов'язано організувати цілодобове чергування працівників служби економічної безпеки та охорони об'єктів підприємства згідно із затвердженим графіком, починаючи з 04 березня 2014 року до відміни потреби. Розпорядженням встановлено, що місце розміщення відповідального чергового - будівля адмінуправління, а час чергування встановлено з 8.00 години робочого дня до 8.00 години наступного робочого дня. Організацію виконання розпорядження покладено на ОСОБА_3

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, яка створює підвищену небезпеку для особи, що цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події,відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. п. 9.1, 9.2 ст. 9 вказаного Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 гривень на одного потерпілого.

Згідно із п. 36.1 ст. 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що на момент ДТП ОСОБА_3 використовував ТЗ, яким володіє КП ДОР «Аульський водовід», під час виконання своїх посадових обов'язків, обґрунтовано дійшли висновку про стягнення з КП ДОР «Аульський водовід» різниці у завданій шкоді, яка не охоплена розміром страхової суми.

При цьому доводи касаційної скарги про те, що позивач 03 травня 2014 року був відсутній на роботі є безпідставними, оскільки судами встановлено, що відповідно до подорожнього листа від 03 травня 2014 року № 1579 вищезазначений ТЗ переданий ОСОБА_3 для використання у службових цілях.

Отже доводи касаційної скарги представника КП ДОР «Аульський водовід» - Передерія О.С. - висновків судів попередніх інстанцій в частині стягнення з нього вказаного судами розміру шкоди не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

В іншій частині оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій не перевіряються, оскільки сторонами не оскаржувалися.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» - Передерія Олександра Сергійовича - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року в частині позовних вимог до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.В. Кадєтова

С.О. Карпенко