Номер провадження: 22-ц/785/1705/16
Головуючий у першій інстанції Гнатюк В. О.
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 29. 09. 2015 р.,

в с т а н о в и л а:

15. 05. 2015 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 з посиланням на те, що шлюбні відносини сторін припинилися з 20. 12. 2014 р., між сторонами досягнуто умови про утримання дитини.

16. 06. 2015 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації Одеської області, про визначення місця проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, з ним з тих підстав, що він з ОСОБА_2, як батьки, не дійшли згоди щодо місця проживання доньки, яка проживає з ним, він постійно піклується за донькою, займається з нею, може створити всі необхідні умови для її розвитку, зазначив, що стоїть на обліку в центрі зайнятості та має намір відкриту свою справу, яка буде йому надавати постійний стабільний дохід, а ОСОБА_2 ніде не працює, не має доходу для матеріального забезпечення проживання та розвитку доньки, має постійну звичку залишити дитину без догляду та від'їжджати не на один день до іншого населеного пункту, не піклується про доньку, в тому числі за її здоров'ям, пропонуючи їжу, яку лікарі доньці не рекомендують, вважає, що перебування доньки в сім'ї ОСОБА_2 негативно впливає на її виховання та її здоров'я і ОСОБА_2 не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров'я дитини умов проживання.

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 16. 06. 2015 р. вказані позови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 об'єднані.

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 01. 07. 2015 р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 29. 09. 2015 р. позов ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено, а у задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини відмовлено. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, разом з ОСОБА_2, проживаючої та зареєстрованої в АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду як незаконне та необґрунтоване і ухвалити нове рішення, яким визначити місце проживання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. з ним. Зокрема, вважає, що суд допустив необ'єктивність та однобокість при розгляді цієї справи і судом не в повній мірі було з'ясовано обставини, що мають значення у справі, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

В судовому засіданні ОСОБА_3, його представник ОСОБА_8, і третя особа ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_2, її представник ОСОБА_9 і треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4 вважають рішення суду правильним.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених заявником вимог та апеляційної скарги, та враховуючи, що рішення суду фактично оскаржується лише в частині визначення місця проживання дитини, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 у визначенні місця проживання дитини суд першої інстанції виходив з невідповідності закону та необґрунтованості цих позовних вимог і у зв'язку з цим визначив місце проживання дитини з матір'ю.

Проте вказаний висновок суду не в повній мірі відповідає вимогам закону та обставинам справи з таких підстав.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

У ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 19 СК України та ст. 212 ЦПК України суд здійснює перевірку висновку органу опіки та піклування на предмет обґрунтованості й повноти та може з ним не погодитись, якщо він недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України).

Крім того, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Зазначені вище положення закону повинні бути застосовані у кожній конкретній справі, виходячи з її обставин та інтересів дітей.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб 22. 07. 2006 р. в Бобрицькій сільській раді Любашівського району Одеської області і після реєстрації шлюбу прізвище дружина ОСОБА_2.

У вказаному шлюбі народилася донька сторін у справі - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7.

ОСОБА_3, ОСОБА_2 і їх донька ОСОБА_7 проживали в АДРЕСА_2 в будинку матері ОСОБА_3

ОСОБА_3 і ОСОБА_2 за вказаним місцем проживання позитивно характеризуються, в тому числі і щодо відношення до своєї доньки.

Згідно довідки Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області від 08. 06. 2015 р. ОСОБА_2 близько місяця (з травня 2015 р.) з сім'єю не проживала, дитина проживала з батьком.

Розпорядженням Любашівської районної державної адміністрації (як органу опіки та піклування) від 27. 07. 2015 р. № 286/Ад-2015 визначено спосіб участі матері ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 р., а саме: надати дозвіл матері на побачення та спілкування з дитиною на житловій площі ОСОБА_5 з адресою: АДРЕСА_1 Первомайський район, Миколаївська область з 01. 08. 2015 р. по 08. 08. 2015 р. та з 15. 08. 2015 р. по 22. 08. 2015 р., в інші дні з 08. 08. 2015 р. по 15. 08. 2015 р. та з 22. 08. 2015 р. до винесення Любашівським районним судом рішення про визначення місця проживання дитини, коли ОСОБА_7 буде проживати з батьком надати дозвіл матері на вільне спілкування та побачення з дитиною на території Бобрицької сільської ради за попередньою домовленістю батьків, в ті дні, коли ОСОБА_7 проживатиме з матір'ю надати дозвіл батькові на вільне спілкування та побачення з донькою на території с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області і попередити ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для виконання і особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

З довідки приватного підприємства «Влад Плюс» від 17. 09. 2015 р. видно, що ОСОБА_2, жителька с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, працювала у підприємстві з 01. 05. 2015 р. по 31. 07. 2015 р. учеником швачки, а з 01. 08. 2015 р. працює швачкою.

З висновку органу опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації від 27. 08. 2015 р. видно, що орган опіки та піклування на виконання ухвали суду розглянув питання щодо надання висновку про визначення місця проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, і встановив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_7, після того як батьки стали проживати окремо донька залишилася проживати з батьком, який почав чинити перешкоди матері у спілкуванні з донькою. За ініціативою ОСОБА_2 райдержадміністрацією було прийнято розпорядження про визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою. До служби у справах дітей райдержадміністрації були надані матеріали, що ОСОБА_3 власного житла не має, проживає на житловій площі своїх батьків, де створено усі умови для проживання та виховання доньки, ОСОБА_3 працює електрозварювальником по найму, ремонтує машини, перебуває на обліку в районному центрі зайнятості, веде здоровий спосіб життя. ОСОБА_2 також власного житла не має, проживає на житловій площі своїх батьків, де створено усі умови для проживання та виховання доньки, ОСОБА_2 працює швачкою, веде здоровий спосіб життя, має позитивну характеристику. З ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7 працював районний психолог, яка надала висновок що дитина може жити як з батьком, так і з матір'ю, за умови, що батьки не будуть налаштовувати один проти одного. В результаті аналізу ситуації було досліджено, що ОСОБА_7 любить обох батьків, але комфортніше себе почуває вдома з батьком в с. Бобрик Перший, де народилася та має багато друзів, де навчається в школі та відчуває себе захищеною, і Любашівська райдержадміністрація як орган опіки та піклування в інтересах дитини вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_7 біля батька ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3

З довідки про результатам співбесіди та психологічного дослідження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, складеної методистом з психологічної служби Любашівської райдержадміністрації Одеської області вбачається, що дитина закінчила 1 клас, в поведінці жвава, вільно себе почуває, комунікативна, висловила бажання жити з батьком тому, що в неї в с. Бобрик-1 живуть всі її друзі і рідні, результати дослідження свідчать про те, що дитина відчуває себе тривожно, невпевнено, значимою людиною для неї є батько, але дитина також добре відноситься до мами, а також у вказаній довідці зроблено висновок, що дитина може жити як з батьком, так і з мамою при умові, що батьки не будуть її налаштовувати один проти іншого.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи і сторонами у справі не спростовані.

Аналізуючи обставини та докази справи на підставі викладених правових положень та з урахуванням того, що на час подання зустрічного позову ОСОБА_3 та розгляду справи донька сторін у справі проживала з батьком за місцем його проживання, де сторони проживали сім'єю раніше і яке було батьками дитини (ОСОБА_3 та ОСОБА_11 визначено як місце проживання дитини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини за його місцем проживання та обгрунтував свою незгоду з висновком органу опіки та піклування на підставі вимог закону.

Що стосується визначення судом місця проживання дитини за місцем проживання матері ОСОБА_2, то з цього питання апеляційний суд приходить до такого.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У даній справі з боку матері ОСОБА_2 у позовних вимогах зазначалося, що між сторонами досягнуто умови про утримання дитини, і ОСОБА_2 не заявлялися позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини за її місцем проживання, у зв'язку з чим визначивши місце проживання дитини з матір'ю суд першої інстанції на порушення вимог ст. 11 ЦПК України ухвалив рішення щодо неіснуючих позовних вимог у справі, що вказує на необґрунтованість та невідповідність закону такого рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, з урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що відповідно до ст. ст. 11, 303, 307, 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в частині визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, проживаючої та зареєстрованої в АДРЕСА_4, а в іншій частині рішення Любашівського районного суду Одеської області від 29. 09. 2015 р. залишити без змін.

Зазначене не позбавляє за наявності підстав ОСОБА_2 права звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання та витребування дитини, як і не позбавляє права ОСОБА_3 у разі зміни обставин звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1, 309, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Скасувати рішення Любашівського районного суду Одеської області від 29. 09. 2015 р. в частині визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, проживаючої та зареєстрованої в АДРЕСА_4.

В іншій частині рішення Любашівського районного суду Одеської області від 29. 09. 2015 р. залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

О. Д. Варикаша

В. А. Станкевич