Романівський районний суд Житомирської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 грудня 2016 року смт. Романів
Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Бабича С.В., з участю секретаря судового засідання Багінської В.І., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області та ОСОБА_2, в якому зазначила, що 9 квітня 2016 року померла її мати ОСОБА_3, внаслідок чого відкрилася спадщина.
Посилаючись на те, що вона є спадкоємцем ОСОБА_3, однак, у встановлений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, обгрунтовуючи поважністю його пропуску, позивач просить визначити їй додатковий строк для подачі такої заяви.
В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
Заслухавши пояснення позивача, а також дослідивши письмові докази, суд прийшов до переконання, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Судом встановлено, що 9 квітня 2016 року померла ОСОБА_3, внаслідок чого відкрилась спадщина.
Згідно інформації, наданої Романівською державною нотаріальною конторою, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли ОСОБА_4 син спадкодавця, та ОСОБА_2 внучка спадкодавця.
Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Наведені обставини свідчать про те, що належним відповідачем у даній справі має бути також ОСОБА_4
Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається зі змісту статтей 33, 36, 119 ЦПК України, на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов'язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень статті 33 ЦПК України.
Якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (стаття 33 ЦПК України).
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.
Судом позивачу розяснювалося право заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним відповідачем ОСОБА_4 або залучення останнього як співвідповідача, однак, позивач наполягала на задоволенні заявлених позовних вимог, а тому, не даючи оцінки доказам щодо поважності пропуску вказаного строку, у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись статтями 10, 11, 208, 209, 214 215 ЦПК України, статтями 1269,1270, 1272 ЦК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Суддя С.В. Бабич