Справа № 723/668/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого суддi ОСОБА_1

при секретарi ОСОБА_2

за участю:

представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та його

представника ОСОБА_5

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м.Сторожинець цивільну справу за позовом Камянської дитячо-юнацької спортивної школи до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної незаконним звільненням працівника

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, посилаючись на те, що згідно розпорядження Чернівецької обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України № 8 від 16 липня 2013 року було звільнено з посади директора Камянської ДЮСШ Глибоцької районної організації ВФСТ «Колос» ОСОБА_6 з 16 липня 2013 року.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28.11.2013 року, розпорядження про звільнення ОСОБА_6 було визнано незаконним та поновлено його на попередній роботі зі стягненням 500 гривень моральної шкоди.

Рішенням Глибоцького районного суду від 03.12.2014 року на користь ОСОБА_6 стягнуто із Камянської ДЮСШ середній заробіток за час вимушеного прокулу з 17.07.2013 року по 26.10.2014 року в сумі 40625, 93 гривні, а рішенням Глибоцького районного сду від 30.12.2014 року на користь ОСОБА_6 із Камянської ДЮСШ стягнуто також середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6957,07 грн.

Стягнуті суми були повністю виплачені ОСОБА_6

Посилаючись на вказане та вимоги ст.134, 237 КЗпП України, позивач просив стягнути із ОСОБА_4, який приймав незаконне розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з роботи, на його користь 47583 гривні в якості відшкодування нанесеної шкоди, а також понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені в позові обставини, визнавши всі заперечення проти позову відповідача та його представника безпідставними.

Відповідач ОСОБА_4 своїми письмовими запереченнями, позовні вимоги не визнав посилались на те, що Глибоцький районний суд при ухваленні судових рішень на які посилається позивач, в порушення процесуальних норм не залучив відповідача як третю особу, чим були порушені його права так як він заперечував би проти позову, оскільки ОСОБА_6 був звільнений із суміщуваної посади, яку займав незаконно. Крім того позивач пропустив строк звернення до суду передбачений ч.3 ст.233 КЗпП України, а також не мав права звертатися до суду, оскільки такими повноваженніми наділена тільки Чернівецька обласна організація ВФСТ «Колос», яка є власником школи та голова цієї організації. Заробітна плата нараховувалась ОСОБА_6 незаконно і з цього приводу здійснюється кримінальне провадження.

Крім цього відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги позову не визнали посилаючись на підстави зазначені в письмовому запереченні та додатково посилаючись на непідтвердження виплати саме позивачем заробітної плати за вимушений прогул ОСОБА_6 та відсутність у відповідача казначейських рахунків. Просили відмовити в задоволенні позову або за їх недоказаністю або за пропуском позивачем однорічного строку звернення до суду, який передбачений в ч.3 ст.233 КЗпП України.

Вирiшуючи цей спiр суд виходить з доказiв наданих суду сторонами, правових підстав звернення позивача до суду та встановлених судом фактичних обставин справи і відповідних їм правовідносин та знаходить позовні вимоги обгрунтованими, а заперечення безпідставними, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Чернівецької обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України ОСОБА_4 за № 8 від 16 липня 2013 року (а.с.4) було звільнено за ст.43/1 КЗпП України із посади директора Камянської ДЮСШ Глибоцької районної організації ВФСТ «Колос» ОСОБА_6 з 16 липня 2013 року.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28.11.2013 року (а.с.8-10), яке набрало законної сили, було визнано незаконним розпорядження Чернівецької обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України № 8 від 16 липня 2013 року «Про звільнення з посади директора Камянської ДЮСШ ОСОБА_6І.» та поновлено ОСОБА_6 на роботі в Камянській ДЮСШ Глибоцької районної організації ВФСТ «Колос» на посаді директора.

Рішенням Глибоцького районного суду від 03.12.2014 року (а.с.14-17), яке набрало законної сили, на користь ОСОБА_6 стягнуто із Камянської ДЮСШ середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 40625, 93 гривні, а рішенням Глибоцького районного суду від 30.12.2014 року (а.с.18-21), яке також набрало законної сили, на користь ОСОБА_6 із Камянської ДЮСШ стягнуто також середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6957,07 грн.

Стягнуті суми в загальному розмірі 47583 гривні, були повністю виплачені ОСОБА_6, що підтверджено в суді відповідними довідками № № 18 і 19 від 15.11.2016 року та іншими фінансовими документами (а.с.81-88).

Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.61 ЦПК України визначено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином беззаперечним є те, що відповідачем саме ОСОБА_4, який займає посаду голови Чернівецької обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України, було видано розпорядження про звільнення директора Камянської ДЮСШ Глибоцької районної організації ВФСТ «Колос» ОСОБА_6, яке в подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28.11.2013 року, було визнано незаконним, а ОСОБА_6 поновлений на попередній посаді і на його користь рішеннями Глибоцького районного суду від 03.12.2014 року та від 30.12.2014 року було стягнуто з позивача 47583 гривні заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Заперечення відповідача та його представника повязані з тим, що Глибоцький районний суд при ухваленні судових рішень на які посилається позивач, в порушення процесуальних норм не залучив відповідача як третю особу, чим були порушені його права так як він заперечував би проти позову, оскільки ОСОБА_6 був звільнений із суміщуваної посади, яку займав незаконно, є на думку суду безпідставними і надуманими, оскільки судом встановлено, що Першотравневий районний суду м.Чернівців при ухваленні рішення від 28.11.2013 року, досліджував питання щодо сумщення ОСОБА_6 посад і виходячи в т.ч. із зазначеного поновив останнього на роботі. Вказане рішення суду було покладено також в основу ухвалених рішень Глибоцьким районним судом, а відповідно жодних підстав вважати, що суди не враховували суміщення посад ОСОБА_6 немає.

Статтею 134 КЗпП України визначено випадки повної матеріальної відповідальності працівників за шкоду заподіяну з їх вини підприємтву, установі організації, серед яких пунктом восьмив виділено випадок коли службова особа вина в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Аналізом положень ст.237 КЗпП України, встановлено, що суд покладає на службову особу, вину в незаконному звільненні працівника, обовязок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу. Такий обовязок покладається, якщо звільнення здійснено з порушенням закону.

Судом встановлено, що Першотравневий районний суд м.Чернівці, ухвалюючи рішення від 28.11.2013 року про поновлення ОСОБА_6 на попередній роботі, зазначив безпосередньо в рішенні (а.с.9), що звільнення ОСОБА_6 відбувалося з порушенням трудового законодавства, що само по собі свідчить про необхідність покладення на службову особу, яка допустила таке порушення, обовязку покрити шкоду заподіяну позивачу - Камянській ДЮСШ.

При цьому, суд не вважає заперечення відповідача повязані із неналежністю особи позивача, обгрунтованими, оскільки саме із Камянської ДЮСШ, Глибоцьким районним судом було стягнуто на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу, винною особою в якому слід вважати службову особу яка в порушення трудового законодавства видала незаконне розпорядження про звільнення ОСОБА_6

Крім того саме Камянська ДЮСШ, як слідує із представлених довідок № № 18 і 19 від 15.11.2016 року та інших фінансових документів (а.с.81-88), виплатила ОСОБА_6 присуджений йому середній заробіток за час вимушеного прогулу. Заперечення відповідача в частині неналежності вказаних довідок, внаслідок проставлення на них підпису головного бухгалтера Глибоцької РО ВФСТ «Колос» є не суттєвими і не змінює їх суті, яка полягає в тому, що ОСОБА_6 за рішеннями судів було виплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу в загальній сумі 47583 гривні.

Виходячи з цього суд вважає, що відповідач, як службова особа вина в порушенні закону та як наслідок в незаконному звільненні Директора Камянської ДЮСШ ОСОБА_6 має нести повну матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну школі в звязку з оплатою ОСОБА_6І часу вимушеного прогулу.

При цьому суд не вважає, що позивачем було пропущено строк звернення до суду для відшкодування нанесеної шкоди

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений ч. 3 цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу або прокурора.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» розяснено, що право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову.

Таким чином, мова іде про виплату всіх сум третій особі і власне з часу їх повної виплати виникає право на регресний позов.

В мотивувальній частині рішення Глибоцького районного суду від 30.12.2014 року встановлено, що «Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Камянської ДЮСШ про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу встановлено, що стягненню на користь ОСОБА_6 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 17.07.2013 року по 26.10.2014 року підлягає 47583,00 грн. Однак у звязку з тим, що позовні вимоги були заявлені лише на суму у розмірі 40625,93 грн., тому суд не міг вийти за межі позовних вимог та задовольнив позов відповідно до заявлених вимог».

При таких обставинах, Глибоцький районний суд дійшов до висновку що позовні вимоги слід задовольнити і не достягнуту суму заробітної плати за час вимушеного прогулу за той же період в сумі 6957,07 грн. слід також стягнути з Камянської ДЮСШ на користь ОСОБА_6

Виходячи з цього вбачається, що вся сума заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 17.07.2013 року по 26.10.2014 року складає, як зазначив в своєму рішенні від 30.12.2014 року Глибоцький районний суд - 47583,00 грн. і з часу її повної виплати, на думку суду і виникає право на регресний позов у Камянської ДЮСШ.

Частина заробітної плати за вимушений прогул в сумі 40625,93 грн., за мінусом утримань, згідно довідки № 18 від 15.11.2016 року (а.с.81) була перерахована на вкладний рахунок ОСОБА_6 25.12.2014 року, а інша частина цієї ж зарплати в сумі 6957,07 грн., за мінусом утримань, згідно довідки № 19 від 15.11.2016 року (а.с.84) була перерахована на вкладний рахунок ОСОБА_6 27.03.2015 року

Тобто, вся сума заробітної плати за час вимушеного прогулу за вказаний період, в розмірі 47583,00 грн. була остаточно виплачена (перерахована) ОСОБА_6 27 березня 2015 року і саме з цієї дати слід обчислювати строк на пред'явлення регресного позову.

Камянська ДЮСШ, до Сторожинецького районного суду звернулася 11 березня 2016 року, тобто в межах однорічного строку визначеного ч. 3 ст. 233 КЗпП України, на пропуск якого посилається відповідач та його представник і їх висновки, в цій частині, суд вважає хибними.

Всі інші доводи і підстави заперечень відповідача та його представника є, на думку суду, не суттєвими і не можуть вплинути на висновки суду, щодо правомірності і обґрунтованості позовних вимог позивача.

На підставі ст.ст. 134, 233, 237 Кодексу Законів про працю України та керуючись ст.ст.1, 3, 8, 10, 57, 58, 59, 60, 61, 213, 215, 223 ЦПК України суд -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Камянської дитячо-юнацької спортивної школи до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної незаконним звільненням працівника, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає в м.Сторожинець, вул. О.Кошового, 68, на користь Камянської дитячо-юнацької спортивної школи 47583 (сорок сім тисяч, пятсот вісімдесять три) гривні матеріальної шкоди, заподіяної незаконним звільненням працівника.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає в м.Сторожинець, вул. О.Кошового, 68, на користь Камянської дитячо-юнацької спортивної школи 1378 (одну тисячу триста сімдесять вісім) гривень сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ