Справа № 305/1904/15-ц
Провадження по справі 2/305/134/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2016 року Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ємчук В.Е.

з участю: секретаря - Орос С.Ю.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Великобичківська селищна рада Рахівського району Закарпатської області про поділ нерухомого майна житлового будинку, господарських будівель та споруд в натурі між власниками (виділення частки), визначення порядку користування нерухомим майном,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: Великобичківська селищна рада Рахівського району Закарпатської області про поділ нерухомого майна житлового будинку, господарських будівель та споруд в натурі між власниками (виділення частки), визначення порядку користування нерухомим майном. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 28 січня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі №1974, позивачка являється співвласником житлового будинку №44 по вул. Б.Хмельницького у смт.Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області. Співвласником іншої ? частини є ОСОБА_3, який без поважних причин не надає можливості вільно та безперешкодно користуватися позивачкою частиною майна, що належить їй, та чинить перешкоди в користуванні таким. Оскільки вирішити спір між ними не являється можливим, у звязку із небажанням цього з боку відповідача, тому позивачка просить визначити порядок користування сторонами житловим будинком №44, що розташований по вул.Б.Хмельницького у смт. В.Бичків з відповідною часткою надвірних споруд, господарських будівель та прибудов, пропорційно до часток у праві спільної сумісної власності щодо даного будинку, шляхом виділення частки у зазначеному майні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просять виділити позивачці квартиру відповідно до запропонованого варіанту користування №2, який надав судовий експерт ОСОБА_4 у своєму висновку.

ОСОБА_3 в судове засідання жодного разу на виклик не зявлявся, від отримання повісток відмовлявся, був повідомлений про дату та час судового засідання шляхом публікації оголошення про виклик його до суду в газеті «Новини Закарпаття», однак відповідач заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, своїх заперечень щодо позову не заявляв.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Великобичківської селищної ради в судове засідання не зявився, селищний голова ОСОБА_5 у заяві, наданій суду, просила справу розглянути без представника селищної ради.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ст. 55).

Як встановлено судом, житловий будинок №44 по вулиці Богдана Хмельницького у смт.Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області, належить на праві спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по ? частці кожному. Зазначене підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, що було видане Великобичківською селищною радою та зареєстроване у реєстровій книзі №10 за реєстровим номером 1974 від 29.01.2005 року, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №43009111 від 31.08.2015 року.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Крім того правомочність співвласника розпорядження спільним майном, передбачено в ст.ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

До того ж, як зазначено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Як розяснено в п. 7 зазначеної Постанови, в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано, що при вирiшеннi цивiльних справ суд має виходити з поданих сторонами доказiв.

Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка, на підтвердження позовних вимог надала суду акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, складений депутатом Великобичківської селищної ради ОСОБА_6 та затверджений селищним головою ОСОБА_5, відповідно до якого ОСОБА_3 не дає добровільної згоди на поділ будинку та земельної ділянки, що належить йому та ОСОБА_1 на праві спільної власності. Отже, позивачка позбавлена права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, яке їй належить, на свій розсуд.

Для визначення можливості поділу майна, яке є предметом позову, судом було призначено будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта від 28 березня 2016 року було запропоновано два варіанти розподілу будинку та виділення в користування ? частки ОСОБА_1 За першим варіантом пропонувалося ОСОБА_1.І. виділити в натурі приміщення, де загальна площа користування склала б 50,71 кв.м., зокрема кімната площею 16,74 кв.м., коридор 4,2 кв.м., літня кухня 19,25 кв.м., комора 4,78 кв.м. та підсобне приміщення 5,8 кв.м., а площа користування ОСОБА_3 мала б бути 50,74 кв.м., зокрема, комора 5,04 кв.м., кухня 9,60 кв.м., коридор 4,59 кв.м., літня кухня (кімната 16,69 кв.м., підсобне приміщення 10,06 кв.м. За другим варіантом, з яким погодилася і сама позивачка, ОСОБА_1 виділяється в користування підвал площею 4,76 кв.м, комора площею 5,04 кв.м., кухня 9,60 кв.м., коридор 4,59 кв.м., літня кухня 19,25 кв.м., підсобне приміщення 7,4 кв.м., всього площа становить 50,64 кв.м., а співвласнику ОСОБА_3 виділяється у користування кімната площею 16,74 кв.м., коридор 4,2 кв.м, літня кухня 17,7 кв.м., підсобне приміщення 3,28 кв.м., підсобне приміщення 10,06 кв.м., тобто всього площа становить 50,98 кв.м.

Враховуючи, що сторони є співвласниками житлового будинку №44 у смт.Великий Бичків, Рахівського району Закарпатської області, позивачка не має змоги вільно користуватися та розпоряджатися своєю часткою нерухомого майна, оскільки відповідач чинить їй перешкоди, позивачка вважає, що для неї кращий другий варіант висновку експерта. Відповідач на неодноразовий виклик до суду не явився, свій варіант розподілу не запропонував і тому суд вважає за необхідне провести розподіл домоволодіння по другому варіанту розподілу, який запропоновано експертом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, виходячи з того, що позов задоволено, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 гривень 20 копійок, 3444 гривні витрат понесених позивачкою на оплату експертного дослідження та 50 гривень за оголошення про виклик відповідача до суду, а всього на загальну суму 3981 гривню 20 копійок, присуджуються позивачеві з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88, 131, 209, 212-215, 218, 223, ЦПК,

ВИРІШИВ:

Виділити ОСОБА_7 належну їй на праві власності 1/2 частку у спільній частковій власності будинковолодіння по вул.Богдана Хмельницького, 44, у смт.Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області виділивши їй приміщення відповідно до варіанту №2 розподілу будинковолодіння, зазначеному у висновку експерта № 1 судово будівельно-технічної експертизи, проведеної по даній справі, складеного 28 березня 2016 року: ОСОБА_6. «1-1п» підвал площею 4,76 кв.м., перший поверх додаток №2 ОСОБА_6 «1-2» комора площею 5,04 кв.м., ОСОБА_6. «1-3» кухня площею 9,60 кв.м., ОСОБА_6 «1-4» коридор площею 4,59 кв.м., та ОСОБА_6 «Б» літня кухня площею 19,25 кв.м., ОСОБА_6 «Д» підсобне приміщення площею 7,4 кв.м., всього площа користування 50,64 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, 3981 гривню 20 копійок судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено у судову палату з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ємчук В.Е.

З оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: Ємчук В.Е.