Справа № 209/2811/16-ц
Провадження № 2/209/1384/16
"10" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Решетник Т.О.,
за участю секретаря Золотих Л.М.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам'янської міської ради Дніпропетровської області про стягнення заборгованості по заробітній платі,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: стягнути з Кам'янської (Дніпродзержинської) міської ради заборгованість по заробітній платі за період з 12.12.2011 року по 08.12.2014 рік у розмірі 96 238.43 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 09 грудня 2014 року по 31 липня 2016 року включно у розмірі 55 883.67 грн.
На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що працював на комунальному підприємстві «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів» з 12 грудня 2011 року по 08 грудня 2014 року на посаді виконуючого обов'язки директора комунального підприємства «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів», на підставі розпорядження міського голови від 12.12.2011 №141-р «ос», про що свідчить запис №42 в трудовій книжці. Звільнений 08.12.2014 року згідно ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, на підставі розпорядження міського голови Дніпродзержинської міської ради від 26.11.2014 №274-р «ос», про що свідчить запис №43 в трудовій книжці. На підставі розпорядження міського голови ОСОБА_1 добросовісно виконував обов'язки директора КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів», проте з невідомих причин з позивачем не було укладено контракт, не вівся табель обліку робочого часу, не проводилося, нарахування заробітної плати. Тобто невиплату заробітної плати за виконану в КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів» роботу ОСОБА_1 вважає незаконною. Контракт з позивачем, як з директором КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів» не укладався, але зазначена обставина не спростовує факт виконання ним обов'язків директора КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів». До обов'язків ОСОБА_1 входило збереження товарно-матеріальних цінностей підприємства та підписання бухгалтерсько-фінансових документів. З 2011 року була припинена основна діяльність КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів», що було джерелом прибутку, на підприємстві тому на підприємстві залишився лише ОСОБА_1 За весь період виконання обов'язків директора КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів» заробітна плата позивачу не нараховувалась і не виплачувалась. На постійні звернення ОСОБА_1 щодо виплати йому заробітної плати отримував відмову. В зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися з позовом до суду про стягнення заборгованості по заробітній платі. Заборгованість по заробітній платі виникла за період з 12.12.2011 до 08.12.2014 року. Відомості про розмір заробітної плати директора КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів» відповідно до місячної норми робочого часу містяться у штатних розписах підприємства та в умовах контракту попереднього директора КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів», відповідно до якого розмір посадового окладу складає 2213 грн. (з урахуванням ЗУ від 27.04.2010 року № 2154-VI «Про державний бюджет України на 2010 рік»), отже:
-за період з 12.12.2011 року до 31.12.2011 року розмір заробітної плати відповідно до місячної норми робочого часу та ЗУ «Про державний бюджет України на 2011 рік від 23.12.2010 року № 2857-VI» складає: 2213 х ( 1004,00/922,00) = 2409,82грн. - 11 днів (1204,91) = 1204, 91 грн.;
-за період з 01.01.2012 року до 31.03.2012 року розмір заробітної плати відповідно до місячної норми робочого часу та ЗУ «Про державний бюджет України на 2012 рік від 22.12.2011року № 4282-VI» складає: 2213 х (1073,00/922,00) = 2575,43грн. х 3 міс = 7726,29 грн.;
-за період з 01.04.2012 року до 30.06.2012 року розмір заробітної плати відповідно до місячної норми робочого часу та ЗУ «Про державний бюджет України на 2012 рік від 22.12.2011 року № 4282-VI» складає: 2213 х (1094,00/922,00) = 2625,84грн. х 3 міс. = 7877,52 грн.;
-за період з 01.07.2012 року до 30.09.2012 року розмір заробітної плати відповідно до місячної норми робочого часу та ЗУ «Про державний бюджет України на 2012 рік від: 12.2011 року № 4282-VI» складає: 2213 х (1102,00/922,00) = 2645,04грн. х 3 міс = 7935,12 грн.;
-за період з 01.10.2012 року до 30.11.2012 року розмір заробітної плати відповідно до місячної норми робочого часу та ЗУ «Про державний бюджет України на 2012 рік від 22 12 2011 року № 4282-VI» складає: 2213х (1118,00/922,00) = 2683,44 грн. х 2 міс. = 5366,88 грн.;
-за період з 01.12.2012 року до 31.12.2012 року розмір заробітної плати відповідно до місячної норми робочого часу та ЗУ «Про державний бюджет України на 2012 рік від 22.12.2011 року № 4282-VI» складає: 2213 х (1134,00/922,00) = 2721,85 грн.;
-за період з 01.12.2013 року до 31.12.2013 року розмір заробітної плати відповідно до місячної норми робочого часу та ЗУ «Про державний бюджет України на 2013 рік від 06.12.2012 року № 5515-VI» складає: 2213 х ( 1218,00/922,00) = 2923,46 грн.;
Зауважив, що зазначені вище обставини поставили його та родину в скрутне матеріальне становище. Йому довилося неодноразово відвідувати відповідача після звільнення, просити погасити заборгованість по заробітній платі. Діями відповідача були втрачені його нормальні життєві зв'язки, що потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Йому довелося шукати заробіток, щоб якось вийти зі скрутного становища і прокормити родину, та зберегти звичний рух життя.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України. В матеріалах справи наявне клопотання відповідача про відкладення справи, у зв'язку з тим, що представник Кам'янської міської ради ОСОБА_2 буде брати участь у засіданні апеляційного суду Дніпропетровської області, але суд не визнає поважними причини неявку представника відповідача в судове засідання. Крім того, відповідач не скористався правом надання заперечень проти позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 12 грудня 2011 року був прийнятий на посаду виконуючого обов'язки директора комунального підприємства «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів», на підставі розпорядження міського голови від 12.12.2011 №141-р «ос», про що свідчить запис №42 в трудовій книжці (а. с. 7).
Звільнений ОСОБА_1 08.12.2014 року згідно ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, на підставі розпорядження міського голови Дніпродзержинської міської ради від 26.11.2014 №274-р «ос», про що свідчить запис №43 в трудовій книжці (а. с. 7).
Приймаючи до уваги, що відповідачем не надано жодних доказів про отримання позивачем належної йому заробітної плати за час його роботи, розмір заборгованості по заробітній платі не спростовано, тому суд приймає до уваги відомості про розмір заробітної плати директора КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів», що містяться у штатних розписах підприємства та в умовах контракту директора КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів», відповідно до якого розмір посадового окладу складає 2213 грн. (з урахуванням Закону України від 27.04.2010 року № 2154-VI «Про державний бюджет України на 2010 рік»), про що свідчить копія контракту з попереднім керівником КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів» (а.с. 17-22).
Крім того, доказисплати страхових і пенсійних внесків за найману працю позивача, відповідачем чи його представником суду не надані, а також в матеріалах справи відсутні.
При визначенні середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1, як керівника КП «Дніпродзержинське експлуатаційне управління мостів та шляхопроводів», суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок, який є додатком до контракту №26-к/2010 від 14 грудня 2010 року (а.с. 22).
Згідно із частиною 1 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.
Частиною 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 2 зазначеного Закону визначено структуру заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат.
Згідно ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору, на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до частин 1, 3 статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.92 року, укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладанням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота проводилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органом.
Відповідно до ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статі 116 цього Кодексу.
Відповідно до ст.116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться в день звільнення.
Відповідно до ст.117 КЗпП України - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день він не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведене відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Вимоги працівника про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України не обмежені будь-яким строком, тому суд, враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 96 238.43 грн.
Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці", пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата за час затримки обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.
При цьому згідно з п. 5 Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Оскільки позивач відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226, 232 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кам'янської міської ради Дніпропетровської області про стягнення заборгованості по заробітній платі - задовольнити.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.
Суддя Т.О. Решетник