АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/1806/16 Доповідач: Вербицька Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 08 грудня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог Банк зазначав, що 29 квітня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого він є, та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір №ML-400/235/2005КН, згідно умов якого Банк надав останньому кредит в сумі 50 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 28 квітня 2015 року.

Оскільки ОСОБА_5 неналежним чином виконував зобовязання по поверненню кредитних коштів, у звязку з чим станом на 18 серпня 2015 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 15 274,80 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день проведення розрахунку становить 336 332,77 грн., і яка складається з: кредитної заборгованості 13 940,60 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1 334,20 доларів США, Банк просив суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь заборгованість по кредитному договору в зазначеному розмірі, а також понесені судові витрати в сумі 3 363,33 грн.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 08 грудня 2015 року позов Банку задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Банку в повному обсязі.

В письмових запереченнях Банк, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_5 своїх зобовязань за умовами кредитного договору по поверненню суми заборгованості Банк має право вимагати виконання зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплаті заборгованості по відсотках в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є Банк, та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір №ML-400/235/2005КН, згідно умов якого Банк надав останньому кредит в сумі 50 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 28 квітня 2015 року (а.с.5-11).

13 грудня 2011 року та 29 квітня 2014 року між ОСОБА_5 та Банком було укладено додаткові договори №1 та №2 до Кредитного договору, відповідно до яких сторони домовилися внести зміни та доповнення до Кредитного договору, а саме викласти графік платежів в новій редакції (а.с.16-20, 21-26).

Відповідно до п.1.5.1. Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням.

Пунктом 1.6.1. Кредитного договору визначено, що позичальник зобовязаний повністю повернути Банку суму кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту відповідно до умов встановлених п.1.5. цього Договору.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_5 своїх зобовязань по своєчасному і повному погашенню кредитних коштів станом на 18 серпня 2015 року виникла заборгованість, в загальному розмірі 15 274,80 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день проведення розрахунку становить 336 332,77 грн., і яка складається з: кредитної заборгованості 13 940,60 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1 334,20 доларів США (а.с.12, 86, 87-130). Із даного розрахунку вбачається, що останній платіж відповідачем було здійснено у грудні 2014 року (а.с.86).

У зв'язку з порушенням умов кредитного договору Банк 22 січня 2015 року надіслав боржнику повідомлення щодо порушення зобовязань за укладеним кредитним договором (а.с.13,14,15).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких банк за кредитним договором зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У разі прострочення сплати чергової частини платежу позикодавець має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, підтверджуються дослідженими судом доказами.

З наданих Банком суду апеляційної інстанції розрахунків заборгованості по кредитному договору вбачається, що останній платіж відповідачем було здійснено 10 грудня 2014 року. У звязку з цим строк позовної давності звернення до суду Банком не пропущено.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не в повному обсязі зясовано обставини справи щодо визначення дійсного розміру позовних вимог, колегією суддів до уваги не приймається оскільки наявність зазначеної Банком суми кредитної заборгованості підтверджується наданим Банком відповідним розрахунком і відповідачем по справі, у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, не спростований. Розміри та вид складових частин заборгованості обраховані Банком у відповідності до умов укладеного кредитного договору.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги також не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують висновків суду по стягненню кредитної заборгованості з відповідача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.І.Вербицька

Судді: А.Г.Колісниченко

ОСОБА_3