Справа № 744/1095/15-ц Провадження № 22-ц/795/154/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Гнип О. І. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Семенівського районного суду від 25 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання пункту кредитного договору недійсним, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2015 року позов ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк заборгованість за кредитно-заставним договором від 20 січня 2008 року у розмірі 605 639 грн. 21 коп. та 9084 грн. 59 коп. судового збору. В решті позову ПАТ КБ „ПриватБанк та у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ „ПриватБанк відмовити та задовольнити його зустрічні позовні вимоги. ОСОБА_7 посилається на те, що загальна сума заборгованості за кредитом позивачем визначена невірно, оскільки при додаванні всіх складових боргу, зазначених у позовній заяві, сума заборгованості складає 15 279,90 доларів США, що менше від суми заборгованості, визначеною судовим рішення від 25 січня 2012 року. Також ОСОБА_7 вважає, що договір про збільшення строку позовної давності обовязково має укладатись у письмові формі і виключно окремо від кредитного договору. Не погоджується ОСОБА_7 із висновком суду про відмову в задоволенні його позову та стягнення з нього судового збору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи справу та ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у боржника ОСОБА_7 мається заборгованість за кредитним договором, проте строк позовної давності для стягнення комісії за користування кредитом закінчився, тому у її стягненні належить відмовити. Також суд прийшов до висновку про необхідність стягнення лише найменшої суми штрафу як міри цивільно-правової відповідальності відповідача, а не всіх форм неустойки, заявлених ПАТ КБ „ПриватБанк. В задоволенні зустрічного позову було відмовлено за відсутності підстав для визнання недійсним кредитного договору.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк та стягуючи з ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором в сумі 605 639 грн. 21 коп., суд першої інстанції виходив з того, що боржником допущено порушення умов договору щодо своєчасного повернення коштів, яке призвело до виникнення станом на 20.08.2015 року заборгованості в сумі 49 608,56 доларів США, проте стягненню не підлягають 18 554,04 доларів США, стягнутих рішенням суду від 25.01.2012 року, 3568,95 доларів США заборгованості за комісією за користування кредитом та 42,72 доларів США пені.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначена сума заборгованості обрахована невірно і реальний борг повинен становити 15 279,90 доларів США.

На вимогу апеляційного суду ПАТ КБ „ПриватБанк надало письмові пояснення, з яких вбачається, що станом на 20.08.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 49 608,56 доларів США. Що стосується суми пені в розмірі 34 371,38 доларів США, яка в розрахунку відображена як „погашено пені, то зазначена сума не була погашена, а була переведена банком на інший рахунок у звязку із зміною плану рахунків. Зазначені твердження підтверджені відповідними виписками по рахунках, доданих до письмових пояснень ПАТ КБ „Приват Банк.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідачем-позивачем ОСОБА_7 не було надано ні суду першої, ні апеляційної інстанцій належних та допустимих доказів на спростування розрахунку боргу ПАТ КБ „ПриватБанк та підтвердження здійснення погашення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк не оскаржується, тому апеляційний суд відповідно до приписів ст. 303 ЦПК України в цій частині його не переглядає.

Погоджується апеляційний суд також із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_7 про визнання недійсним пункту 16.1.2 (валюта кредиту) кредитного договору від 20 червня 2008 року та зобовязання банку перевести валюту кредитування у гривню по курсу на час підписання кредитного договору.

Аналіз тексту кредитно-заставного договору від 20 червня 2008 року дає підстави стверджувати, що в договорі зазначено кредитні умови, зокрема, визначено, що банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті доларах США у в сумі 10 814,92 долари США, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит.

Підписавши договір про надання кредиту, позичальник погодився, що укладаючи цей договір, усвідомлює можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів та їх використанні за цільовим призначенням згідно умов даного договору, внаслідок чого може виникнути потреба у доплаті позичальником за рахунок власних коштів повної вартості продукції (товару/робіт/послуг), яку останній придбаває за рахунок кредитних коштів банку.

Своїм підписом на останній сторінці кредитного договору позичальник ОСОБА_7 фактично підтверджував своє ознайомлення з умовами кредитування, зокрема і з умовами взаєморозрахунків.

ОСОБА_8 не надано суду доказів про те, що при укладенні оспорюваного договору та отриманні кредитних коштів він діяв не на свій розсуд та не за власним бажанням.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 звільнений від сплати судового збору, оскільки останній є інвалідом 3 групи, проте пільги щодо сплати судового збору згідно ст. 5 Закону України „Про судовий збір мають лише інваліди 1 та 2 груп.

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, а також оцінюючи, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, апеляційний суд вважає законними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк та відмову в задоволенні позову ОСОБА_7

Таким чином, справа судом першої інстанції розглянута повно та обєктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Семенівського районного суду від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: