Справа № 128/2441/16-ц Провадження № 22-ц/772/3452/2016Головуючий в суді першої інстанції Саєнко О. Б.
Категорія 50 Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Медяного В.М., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участі: позивача ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_3; представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В с т а н о в и л а:

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від доходів відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з квітня 2016 року і до досягнення сином повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох синів, один з яких є неповнолітнім.

З лютого 2016 року відповідач припинив матеріальне забезпечення сім'ї та не надає коштів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6.

В квітні 2016 року вона вже зверталась з позовом про стягнення аліментів, проте на прохання відповідача, який запевнив, що буде добровільно надавати кошти на утримання сина, нею було подано заяву про залишення позову без розгляду.

Однак до даного часу відповідач не надає коштів на утримання сина, хоча має таку можливість, оскільки має постійну роботу, де отримує заробітну плату. В зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду із даним позовом.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за необґрунтованістю.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 просить рішення змінити та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Позивач і її представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять її відхилити і залишити без змін рішення суду.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що з 5 серпня 1990 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а. с. 5).

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якого є відповідач ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 4).

Дитина проживає разом з матір'ю - позивачем ОСОБА_2

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 1, 2 ст. 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд зобов'язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині 1 статті 182 СК України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач має ряд хвороб та потребує лікування; при цьому він має постійне місце роботи, отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати за місцем роботи та пенсії за вислугу років; не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та інших осіб (а. с. 28, 29, 90, 91). Тобто відповідач має всі можливості матеріально утримувати свого сина, що є його обов'язком відповідно до ст. 180 СК України.

Також судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 навчається у Вінницькому технічному коледжі та отримує стипендію, розмір якої за І півріччя 2016 року склав 4082 грн. (а. с. 35); має хронічне захворювання та потребує лікування (а. с. 61, 62).

Отже суд першої інстанції відповідно до вищенаведених вимог закону, врахувавши стан здоров'я дитини, вік дитини - 17 років, матеріальне становище: дохід у вигляді стипендії, а також врахувавши стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, відсутність у нього на утриманні інших осіб, прийшов до вірного висновку про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття.

При цьому розмір аліментів судом визначений з урахування роз'яснень пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - він не є меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України (не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) та не перевищує максимального розміру, визначеного частиною 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» - не перевищує 50 відсотків заробітної плати відповідача).

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.

Разом з цим із резолютивної частини оскаржуваного рішення слід виключити вказівку: «або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін», оскільки у разі присудження судом стягнення аліментів сімейним законодавством передбачено єдину підставу припинення такого стягнення - це досягнення дитиною повноліття.

Зміна ж матеріального або сімейного стану сторін не може бути підставою для припинення стягнення присуджених судом аліментів; такі обставини згідно положень ч. 1 ст. 192 СК України можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за позовом платника або одержувача аліментів.

За наведених обставин апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, виключивши із резолютивної частини рішення слова: «або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін».

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення є: порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 180, 181, 182, 183 СК України, ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2016 року змінити:

З абзацу другого резолютивної частини рішення виключити слова: «або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.М. Медяний

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська