Провадження №2/485/512/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання - Шеремет Ю.Є.,

за участі представника позивача - Берези І.П., ОСОБА_16,

відповідача - ОСОБА_3,

представника ООП Снігурівської РДА - Луцкіної Н.А., ОСОБА_15,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Тамаринської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області до ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року орган опіки та піклування Тамаринської сільської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про позбавлення їх батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані слідуючими обставинами.

Відповідачі є батьками трьох малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Сім»я з 2012 року перебуває на обліку, як така, де батьки не створили належні умови для утримання, виховання та розвитку дітей в службі у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації, сільській раді.

З грудня 2015 року ОСОБА_3 затриманий за підозрою у вчиненні злочину й перебуває у Миколаївському СІЗО.

З 10 лютого 2016 року старші діти знаходяться у державних дитячих закладах м.Миколаїв. Після народження сина ОСОБА_10 у травні 2016 року мати ОСОБА_6 написала заяву про тимчасове влаштування його до Миколаївського обласного будинку дитини.

За місцем проживання відповідачі характеризуються негативно: ніде не працюють, зловживають спиртними напоями, вчиняють сварки та бійки, ОСОБА_6 бродяжить, стоїть на обліку у лікаря-нарколога, проходила курс лікування від алкогольної залежності, але безрезультатно.

Умови для проживання дітей відповідачі не створили. Термін перебування дітей у державних закладах сплив.

Вжитими заходами домогтися належної поведінки батьків не вдалося.

Позивач просить суд, позбавити обох відповідачів батьківських прав відносно дітей, стягнути з них аліменти на утримання дітей в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму та передати дітей під опіку та піклування Снігурівської райдержадміністрації.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, мотивом до застосування такого заходу до відповідачів як позбавлення батьківських прав назвала не створення ними умов для проживання дітей та зловживання спиртними напоями, бродяжництво та байдужість матері.

Відповідачка ОСОБА_6 повідомлялася судом про розгляд справи за місцем реєстрації, поштовий конверт повернувся з відміткою про не проживання, подальший її виклик здійснювався через оголошення в газеті, однак в судове засідання вона не з"явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Відповідач ОСОБА_3, участь якого у судовому засіданні за його бажанням з 02 грудня 2016 року забезпечено судом у режимі відеоконференції з СІЗО №5 м.Миколаїв, проти задоволення позову заперечив за безпідставністю. Пояснив, що постійно цікавиться долею дітей шляхом телефонних розмов та листування, любить своїх дітей, має можливість їх матеріального утримання, однак на даний час перебуває під слідством, а тому не може у повній мірі забезпечити дітям належне піклування.

Орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації враховуючи інтереси дітей, вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступних висновків.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України).

Судом встановлено, що відповідачі є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7-8).

Зареєстрованим місцем проживання відповідачів є АДРЕСА_2. З грудня 2015 року ОСОБА_6 з дітьми проживала за адресою АДРЕСА_1, разом із матір"ю у будинку, що перебуває у комунальній власності, де на той час фактично були належні умови для проживання дітей (а.с.31, 32, 33). Згідно актів обстежень ОСОБА_6 неодноразово попереджалася щодо вживання алкогольних напоїв, у лютому 2016 року було виявлено, що з будинку за місцем реєстрації нетвереза ОСОБА_6 з іншою особою зняли шифер на продаж (а.с.30 на звороті). У травні 2016 року під час обстеження помешкання ОСОБА_6 встановлено, що умови для проживання дітей не створено, у будинку брудно, ОСОБА_6 у нетверезому стані (а.с.29). З жовтня 2016 року ОСОБА_6 виїхала на заробітки у Херсонську область, місце свого перебування працівникам сільської ради не повідомила.

Як вбачається з характеристики Тамаринської сільської ради ОСОБА_3, яку суд приймає за посередню, він схильний до вживання спиртних напоїв, пошуком роботи не займається, скарг на його поведінку в громадських місцях та заяв на адміністративну комісію не надходило (а.с.10). На час обстеження умов проживання за актом від 09 лютого 2015 року ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп"яніння (а.с.35).

З 29 жовтня 2013 року по 14 квітня 2014 року ОСОБА_3 відбував покарання у місцях позбавлення волі, у квітні 2014 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, з грудня 2015 року перебуває у СІЗО м.Миколаїв до набрання вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області законної сили, яким його було засуджено за ч.3 ст.187 КК України.

ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується негативно, схильна до вживання спиртними напоями, у відношенні неї надходила заява на адміністративну комісію Тамаринської сільської ради (а.с.11). Як видно з довідки Снігурівської ЦРЛ від 29.04.14 р. ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з діагнозом: Синдром залежності від алкоголю (а.с.22, 23 - на звороті). При народженні сина ОСОБА_10 перебувала у стані алкогольного сп"яніння (а.с.22).

З матеріалів справи також встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 часто виникали сварки та бійки, після чого ОСОБА_6 з дітьми декілька разів втікала з дому де бродяжила та жебракувала, потім знову поверталася у сім"ю.

ОСОБА_6 у 2014, 2015 та 2016 роках чотири рази притягувалася судом до адміністративної відповідальності з приводу ухилення від виконання батьківських обов"язків за ч.1, 2 ст.184 КУпАП (а.с.15, 16, 18, 21).

Відповідачі попереджалися про ухилення від виконання батьківських обов"язків (а.с.37-40). ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за даним фактом не притягувався.

З лютого 2016 року за заявою матері старші діти були влаштовані до державних закладів. Менший хлопчик ОСОБА_9 влаштований до дитячого будинку відразу після народження.

За повідомленням адміністрації КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради від 21.10.2016 року за весь час перебування ОСОБА_7 у центрі мати відвідала його два рази 21.03.16 р. та 12.07.2016 р. Батько телефонує, пише листи, цікавиться долею та здоров"ям сина. Передає подарунки та солодкі гостинці (а.с.73,112).

Згідно відповіді Миколаївського обласного будинку дитини від 28.10.2016 року, де перебуває ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (з 10.06.2016 року) за час перебування у закладі мати з"являлася до дівчинки двічі 29.03.2016 р., але до групи допущена не була у зв"язку з тим, що перебувала у стані алкогольного сп"яніння та 21.03.2016 р. ОСОБА_9 мати не відвідувала жодного разу, долею дитини не цікавилася. Батько направив до закладу два листи в яких він цікавився станом здоров"я своїх дітей (а.с.75).

Як видно з листа Снігурівського РЦСС СДМ від 20.10.2016 року з 05.04.2015 року сім"я ОСОБА_6 перебуває під соціальним супроводом з метою ведення профілактики вживання алкогольних напоїв, підвищення батьківського потенціалу, створення умов для народження дитини та повернення дітей з дитячих закладів. Вжитими заходами змінити поведінку відповідачки не вдалося, курс лікування від алкогольної залежності вона не пройшла, на даний час умови для проживання дітей не створено (а.с.80).

Допитані у судовому засіданні свідки представники уповноважених служб ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_12, ОСОБА_16, та депутат сільської ради ОСОБА_13 суду підтвердили, що ОСОБА_6 ухиляється від виконання батьківських обов"язків, бродяжить, зловживає спиртними напоями, за дітьми належного догляду не здійснює, а ОСОБА_3 майже увесь час перебуває у місцях позбавлення волі, вихованням дітей не займається.

Свідок ОСОБА_14 старший інспектор ювенальної превенції Снігурівського ВП пояснила, що ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов"язків не притягувався.

Згідно висновку ООП Снігурівської райдержадміністрації № 49 від 26.10.2016 р. визнано за доцільне позбавлення обох відповідачів батьківських прав (а.с.91).

Разом з тим, з вказаним висновком в повному обсязі суд погодитися не може, оскільки він прийнятий без врахування всіх об"єктивних даних, зокрема без встановлення дійсних причин бездіяльності відповідачів, їх відношення до дітей.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З наведеного суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_6 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов"язків, оскільки протягом тривалого терміну попереджалася про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, проте належних висновків не зробила, не зважаючи на неодноразові попередження продовжує зловживати алкогольними напоями, бродяжить, заходів до повернення дітей не вживає, не відвідує тривалий час, не цікавилася їх здоров"ям, матеріальними потребами, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Разом з тим, суду не представлено достатньо доказів злісного, свідомого ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов"язків, зокрема на обліку у лікаря нарколога він не перебуває, до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов"язків жодного разу не притягувався, за повідомленнями установ, де перебувають діти, він постійно цікавиться їх здоров"ям, передає гостинці. Сам лише факт перебування батька у місцях позбавлення волі не є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Враховуючи наведене, та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку, що підстави застосування до ОСОБА_3 такого заходу на даний час відсутні.

Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд вирішує питання про стягнення аліментів на дітей.

Оскільки малолітні діти відповідачів не отримують від них грошової та іншої допомоги, діти влаштовані до державних закладів, аліменти підлягають примусовому стягненню.

Згідно ст.182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд приймає до уваги те, що відповідачі не мають стабільного доходу та інших утриманців, є працездатними, тому стягує з них аліменти на користь органу опіки та піклування, закладів чи установ, де перебуватимуть діти, у твердій сумі від прожиткового мінімуму на кожну дитину до повернення дітей батьку, оскільки у період відбування батьком покарання діти набувають статусу дітей позбавлених батьківського піклування, а перебування у місцях позбавлення волі не є підставою для звільнення батьків від утримання дітей.

За такого, позов підлягає до часткового задоволення лише в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно своїх дітей та стягнення аліментів.

На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів судовий збір у дохід держави.

Керуючись ст.ст.10,60,88, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування Тамаринської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задовільнити частково.

Позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Дітей передати орану опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_6, уродженки с.Баратівка Снігурівського району Миколаївської області, зареєстрованої у АДРЕСА_3, та ОСОБА_3, уродженця с.Жовтневе Верхоурського району Свердловської області, зареєстрованого у АДРЕСА_4, аліменти на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь органу опіки та піклування, закладів чи установ, де перебуватимуть діти, по 600 грн. з кожного відповідача, щомісяця, починаючи з 10 жовтня 2016 року й до повернення дітей батьку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_3 в дохід держави по 551 грн. 20 коп. судового збору, з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, у десятиденний строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ