Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М. перевіривши виконання вимог ст. 109 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еверест» про визнання рішення незаконним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еверест» про визнання рішення незаконним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Враховуючи зміст заявлених позовних вимог та предмет спору, згідно якого поданий позов, встановлено, що дана справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва з наступних підстав.

Згідно ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку її місцем перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як убачається з позовної заяви, предметом спору є визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Г.О. № 31253263 від 06.09.2016 року про здійснення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «Еверест» та зобов'язання відповідача скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис щодо права власності на вказану квартиру за третьою особою.

Позивач, звертаючись до Дніпровського районного суду м. Києва посилається на положення ст. 114 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Пунктами 41, 42 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вивчивши матеріали позовної заяви, враховуючи зміст заявлених позовних вимог встановлено, що на спірні правовідносини застосовується загальна територіальна підсудність, оскільки позивачем оскаржуються дії відповідача, як суб'єкта владних повноважень стосовно виконання визначених законом посадових обов'язків при здійсненні державної реєстрації права власності. У зв'язку з цим, виходячи із суб'єктивного складу сторін по справі та предмету спору, на справи за позовами, які пов'язані з практичною діяльністю нотаріуса та зобов'язанням суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії не поширюються правила ст. 114 ЦПК України про виключну підсудність, тому справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва, що дає підстави повернути позовну заяву позивачу для подальшого звернення до належного суду за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ст. 115, п.4 ч.3 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, заява з всіма додатками до неї повертається позивачеві для надання до належного суду, якщо справа не підсудна даному суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», ст. ст. 109, 115, 121 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еверест» про визнання рішення незаконним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії повернути позивачу для подання до належного суду.

Роз'яснити позивачу, що з даною позовною заявою слід звертатись до місцевого суду за місцезнаходженням відповідача.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя