АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/6804/16 Головуючий 1 інст. Якименко Л.О.
Справа № 619/2873/16-ц Доповідач Карімова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИЛА:

16 серпня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду в порядку вимог ст. 199 СК України з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 09 лютого 2012 року померла її дочка ОСОБА_5, яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 до 13 жовтня 1999 року, і від якого подружжя має неповнолітню дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Онука ОСОБА_7 проживає з нею (позивачем), людиною похилого віку, пенсіонеркою, і фактично знаходиться на її утриманні.

На даний час онука ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, є студентом 1-го курсу біологічного факультету Харківського національного університету імені ОСОБА_8 денної бюджетної форми навчання, їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Однак відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча й має таку можливість (працює офіційно і має стабільний дохід), але ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що він виплачує аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_9, має мати пенсійного віку та надає позивачу ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дочки матеріальну допомогу в розмірі 1000 гривень щомісячно.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 30 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з моменту подачі позову, тобто з 16 серпня 2016 року і до закінчення навчання дитини.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, неповне зясування обставин, шо мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з моменту подачі позову, тобто з 16 серпня 2016 року і до закінчення навчання дитини.

Вказує на те, що судом першої інстанції при встановленні розміру аліментів, стягнутих на утримання дочки, не було враховано наявність у нього другої неповнолітньої дитини сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, на якого з нього стягуються аліменти на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 2014 року.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 13 жовтня 1999 року, і від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

09 лютого 2012 року ОСОБА_5 померла.

Відповідно до вимог ст.ст. 180,181 СК України право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має лише той з батьків, з яким проживає дитина.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня ОСОБА_7 проживає з бабою ОСОБА_4, яка не є піклувальником ОСОБА_7, а відповідач ОСОБА_3 не позбавлений батьківських прав щодо неповнолітньої дочки.

В судовому засіданні апеляційної інстанції сторони пояснили, що на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 відповідач сплачує аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно відповідно до вимог ст. 187 СК України.

Згідно довідки № 567 від 10.08.2016 року ОСОБА_7 є студентом 1-го курсу біологічного факультету Харківського національного університету імені ОСОБА_8 денної форми навчання (бюджет). Термін навчання 4 роки.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_10, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 198, 199 СК України, які встановлюють обовязок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання після досягнення повноліття.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що обовязок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення ними повноліття виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 вбачається, що остання народилась 22 квітня 1999 року, тобто на момент звернення ОСОБА_4 з позовом їй виповнилось 17 років.

Таким чином до вказаних правовідносин не можуть бути застосовані вимоги ст.199 СК України, оскільки ОСОБА_7 не є повнолітньою особою.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі повнолітні дочка, син, які продовжують навчання.

Позивач ОСОБА_4 не є особою, яка відповідно до вимог ч.3 ст. 199 СК України має право на звернення до суду із вказаним позовом

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовані норми матеріального права, що у відповідності до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення районного суду, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Відповідно до вимог ч.4 ст. 88 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 судових витрат також підлягає скасуванню, а витрати у справі компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: