АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1067/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3061/16Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Обідної О.І., Прядкіної О.В.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ товариства «Національна страхова компанія «Оранта» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування.

У позові вказував, що 07 вересня 2014 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Баленка, 6, у м. Полтаві, недотримався безпечної дистанції руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 на праві власності, чим порушив п.13.1 ПДР. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача отримав технічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2014 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховій компанії ВАТ НАСК «Оранта» № АІ 1489635 від 02 травня 2014 року. Позивач звернувся з заявою до страхової компанії про виплату страхового відшкодування, 10 вересня 2014 року представником страхової компанії «Оранта» ОСОБА_4 у присутності учасників ДТП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був складений протокол (акт) огляду транспортного засобу; під час огляду був присутній запрошений позивачем суб'єкт оціночної діяльності ОСОБА_5 для встановлення вартості відновлювального ремонту належного ОСОБА_2 автомобіля НОМЕР_2 станом на 10 вересня 2014 року. Згідно звіту № 9/3 від 10 вересня 2014 року СПД «ОСОБА_5.» вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, на час оцінки складає 17340,07 гривень. Сума відшкодування визначена відповідачем у страховому акті - 8993,65 грн., складеному по договору страхування № АІ 1489635 від 02 травня 2014 року, є меншою, аніж визначений звітом суб'єкта оціночної діяльності розмір збитку, завданого його автомобілю, який становить - 17340,07 грн. Вказане також підтверджується і рахунком фактурою підприємства АИС від 19 вересня 2014 року, згідно якого ремонт автомобіля буде коштувати 21033,44 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача суму недоплаченого страхового відшкодування 8346,42 грн. та витрати за проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 500 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування - задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 8346,42 грн. та витрати за проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 500 грн.

Стягнуто з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь держави судовий збір у розмірі 487, 20 грн.

28 жовтня 2016 року ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» оскаржила рішення місцевого суду, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування - відмовити.Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача та пояснення позивача і його представників, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем неповністю визначено розмір страхового відшкодування відповідно до висновку ОСОБА_5 При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги дослідження ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» та висновок комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи.

Проте, колегія суддів не може погодитися із вказаним висновком суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 вересня 2014 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Баленка, 6, у м. Полтаві, недотримався безпечної дистанції руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 на праві власності, чим порушив п.13.1 ПДР. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача отримав технічні пошкодження.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2014 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховій компанії ВАТ НАСК «Оранта» № АІ 1489635 від 02 травня 2014 року (т.1 а.с.71).

Страхувальник ОСОБА_3 08 вересня 2014 року повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду (т.1 а.с.5).

Згідно довідки ДАІ (т.1 а.с.6) 07 вересня 2014 року автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження - права передня та задня дверки, задній бампер справа. Особою, що проводила огляд - ОСОБА_4 10 вересня 2014 року складено протокол (акт) огляду транспортного засобу (т.1 а.с.7) в присутності учасників ДТП.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження)».

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховик та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Місцевий суд не взяв до уваги те, що врегулювання страхових випадків за договорами даного виду страхування має особливий статус і регулюється нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме п. 2.1 ст. 2 який зазначає, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Таким чином, направлення Страхувальником свого представника (аварійного комісара) для проведення технічного огляду пошкодженого транспортного засобу позивача з метою визначення причин настання страхового випадку та розмірів збитків відповідаю умовам страхування.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції зробив хибний висновок, що дослідження № ВІ 1645 ВА-29.10/2 від 29 жовтня 2014 троку ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», що діє на підставі Агентської угоди № 08-03-26/15-01-10 від 01 березня 2010 року, проведені суб'єктами, що не є суб'єктами оціночної діяльності та не є допустимим доказом в розумінні ст. 59 ЦПК України.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що автотоварознавче дослідження на замовлення Страховика, проводилося суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» відповідно до умов страхування даного виду: з урахуванням фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2; без визначення розміру шкоди, пов'язаної із втратою товарної вартості відповідно до п. 32.7 ст. 32 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та без врахування 20% ПДВ відповідно до п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на відміну від дослідження, що здійснив ОСОБА_6

Також, в рішенні суд послався на не обґрунтованість обставин, що деякі пошкодження автомобіль отримав раніше, оскільки вони спростовуються довідкою ДАІ про отримання механічних ушкоджень автомобіля НОМЕР_2, постановою Київського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2014 року, показаннями свідка ОСОБА_7, який пояснив, що він, як працівник ДАІ, оформляв обставини цієї ДТП, склав довідку, ним були описані видимі пошкодження, і власник стверджував, що пошкодження появилися в наслідок ДТП. З цих же міркувань не прийняв до уваги висновок експерта № 9 комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 07 червня 2016 року складений судовим експертом ОСОБА_8, який при вирішенні поставлених питань, зокрема, посилається на пояснення водія ОСОБА_3, який взагалі не був допитаний судом в якості свідка у встановленому законом порядку.

Однак, дані висновки суду не відповідають обставинам справи виходячи з наступного.

Докази, на які посилається суд першої інстанції, а саме довідка ДАІ про отримання механічних ушкоджень автомобіля НОМЕР_2, постанова Київського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2014 року, показання свідка ОСОБА_7 вказують лише на ту обставину, що на момент огляду транспортного засобу та складання довідки автомобіль НОМЕР_2 мав технічні пошкодження, проте не є доказом того, що пошкодження заднього бамперу отримане саме внаслідок скоєння вказаного ДТП.

Згідно висновку № 9 комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи проведеної судовим експертом ОСОБА_8 з технічної точки зору, оскільки напрямок дії деформуючої сили при утворенні пошкодження правих передніх та задніх дверей автомобіля НОМЕР_2 не співпадає з напрямком дії деформуючої сили при утворенні пошкоджень заднього бамперу, а напрямок дії деформуючої сили при утворенні пошкоджень № 1, 2, 3 заднього бампера не співпадає з напрямком дії деформуючої сили при утворенні пошкоджень № 4 заднього бампера, то всі зазначені пошкодження автомобіля не могли утворитися одночасно під час однієї контактної взаємодії, а утворилися під час трьох різних за напрямком контактних взаємодій тобто під час трьох різних ударів, що не узгоджується з поясненнями водія ОСОБА_3

Таким чином не може визнаватися не допустимим висновок експерта на підставі того, що водія ОСОБА_3 взагалі не був допитано судом в якості свідка у встановленому законом порядку, оскілки при винесенні даного висновку експерт посилався на технічну неможливість заподіяння вказаних ушкоджень автомобіля за обставин ДТП зазначених в матеріалах справи.

Крім того, відповідно до листа судді Октябрського районного суду м. Полтави (Т.1 а.с. 247) судом дозволено провести експертизу з врахуванням даних, які містяться в матеріалах справи.

Як вбачаться з ухвали суду про призначення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 09 березня 2016 року судовому експерту ОСОБА_8 ухвалено направити на виконання копію даної ухвали, матеріали цивільної справи №554/1067/15-ц, провадження № 2/554/1097/2016 з документами технічного огляду транспортного засобу MG 5 д.н.з. НОМЕР_3 (носій інформації CD-R диск), матеріали адміністративної справи № 552/5794/14-ц.

При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідно до вказаного висновку, експертом досліджувалися пояснення водія ОСОБА_3, які були надані 08 вересня 2014 року тобто при формуванні адміністративних матеріалів по факту скоєння ДТП.

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, що передбачено п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Проте в матеріалах справи відсутні докази проведення відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що ПАТ Національна страхова компанія «Оранта» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 8993 грн. 65 коп., колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги в розмірі 535 грн. 92 коп.

Керуючись ст. 303, п.п.1,4 ч.1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» - 535 грн. 92 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.І.Обідіна

О.В.Прядкіна