РІШЕННЯ

Іменем України

16.11.2016 року м. ЛьвівФранківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

при секретарі Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради,

треті особи: ОСОБА_2, Франківський відділ держаної реєстрації акті цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції

про визнання батьківства, -

встановив:

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати його батьком малолітньої ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобовязати Франківський відділ держаної реєстрації акті цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести нести відповідні зміни в актові записи про їх народження, вказавш його громадянина України, батьком дітей, а у графі батько «Михайлов» замінити на «Кондратюк».

Свої вимоги мотивує тим, що він протягом 8-ми років проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, вели спільне господарство та взаємно виконували обов'язки подружжя. У них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4. За взаємною згодою він з дружиною у свідоцтва про народження дітей відомості про батька - ОСОБА_6, внесено в актові записи про народження дітей за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, через економічну скруту, а також можливість отримувати додаткові кошти на утримання та виховання дітей. 03.12.2015 року мати дітей ОСОБА_5 померла. Він не відмовляюсь від батьківства щодо своїх дітей, має намір надавати матеріальне забезпечення та піклуватись про дітей, а тому змушений звертатись до суду, щоб визнати своє батьківство. Просить позов задоволити.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що він є батьком малолітньої ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки з їх матірю ОСОБА_2 мали фактичні шлюбні відносини, разом проживали, спільно вели господарство, що призвело до народження від нього дітей. Просить позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що в ОСОБА_5 04 квітня 2008 року народилася донька ОСОБА_3 та 20 червня 2011 року син ОСОБА_4. В свідоцтві про народження дітей записано батьком ОСОБА_6, яке внесено в актові записи про народження дітей за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, але це неправильно, оскільки батьком дітей є позивач. Вважає позов підставним та просить його задоволити.

Треті особи у судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що на момент зачаття дітей ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач підтримував подружні відносини з ОСОБА_5, оскільки мали близькі стосунки, проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та взаємно виконували обов'язки подружжя.

Відповідно до частини1 статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Як вбачається із свідоцтв про народження дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1: серія 1-СГ, №146102, видане 03.05.2003 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, та дитини ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5: серія 1-СГ, №289761, видане 06.07.2011 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції батьком дітей записано на підставі ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України, а саме: ОСОБА_6.

Мати дітей ОСОБА_5 померла 03.12.2015 року, що вбачається із свідоцтва про смерть: серія I-СГ, №410132, видане 03.12.2015 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції.

Пленум Верховного Суду України, у Постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 5) роз'яснив, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. При зверненні до суду особи, на утриманні якої перебуває дитина і яка не є опікуном (піклувальником), або чоловіка, котрий не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, яка (матір) померла чи оголошена померлою, визнана недієздатною, безвісно відсутньою, позбавлена батьківських прав або не проживає з дитиною не менше шести місяців і не виявляє про неї материнської турботи й піклування, для захисту інтересів дитини до участі у справі необхідно залучити орган опіки та піклування.

Відповідно до ч.1 ст. 7 "Конвенції про права дитини", дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина рішення суду повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК України.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності позов задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 27, 31, 57-61, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 128, 129, 134, 135136 СК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задовольнити..

Визнати ОСОБА_1 батьком малолітньої ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати ОСОБА_1 батьком малолітнього ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

3обов'язати міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести зміни в актовий запис №2459 від 03.05.2008 року, вказавши ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянина України батьком дитини, та у графі батько «Михайлов» замінити на «Кондратюк».

Зобов'язати міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести зміни в актовий запис №3029 від 06.07.2011 року, ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянина України батьком дитини, та у графі батько «Михайлов» замінити на «Кондратюк».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мартинишин М.О.