Справа № 355/626/16-ц Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.
Провадження № 22-ц/780/5383/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 16.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

ВСТАНОВИЛА:

До суду з зазначеним позовом звернувся позивач, свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем по справі 21.09.2013 року було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №115.

Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалося та в березні 2016 року позивач забрала дитину та пішла проживати до своїх батьків.

Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має належних коштів для утримання дитини та забезпечення себе, а відповідач не надає їй належної допомоги.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов в повному обсязі, просила суд стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3000, 00 грн. щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення донькою повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання дружини в розмірі 1500 грн. 00 коп., до досягнення донькою ОСОБА_4 трирічного віку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, представник відповідача ОСОБА_5 проти заявлених вимог заперечив та надав суду письмові заперечення в обґрунтування своїх доводів. В своїх запереченнях відповідач зазначає, що він не має можливості надавати допомогу позивачці в зазначених розмірах так як в даний час він не має постійного місця роботи та має на утриманні батьків, батька інваліда першої групи та матір пенсійного віку. Просить суд відмовити в стягненні аліментів на утримання дружини та стягнути з нього на утримання доньки аліменти в розмірі 20% всіх видів доходу та заробітку але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідач не погодився з твердженнями позивачки про те, що він не надає їй допомогу на утримання дитини, та надав суду квитанції про поштові перекази якими ним було направлено на імя позивачки 07.06.2016р. - 500 грн., 04.07.2016р. - 1000 грн., 01.08.2016р. - 1000 грн..

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 33, кв. 33, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500, 00 грн. щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення донькою повноліття .

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 33, кв. 33, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання дружини в розмірі 700 грн. 00 коп., до досягнення донькою ОСОБА_4 трирічного віку тобто до 05.01.2018 року

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 33, кв. 33, ІПН НОМЕР_1, судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. код 37862784 МФО 821018 Банк ГУДКУ в Київській області р/р 0016 для Баришівського районного суду.

Не погодившись з висновками суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Колегія суддів вислухавши думку судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона частково обґрунтована та підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що сторони від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З березня 2016 року, через неможливість спільного проживання позивачка забрала дитину та пішла проживати до своїх батьків. В даний час позивачка проживає з дитиною окремо, та звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Дитина є здоровою, але позивачка не має належних коштів для повноцінного забезпечення дитини та себе так як не працює та перебуває в відпустці по догляду за дитиною.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Разом з тим, позивач в даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, та відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Посилання апелянта на те, що відповідач-апелянт не може працевлаштуватись, а також те, що позивачка проживає разом з батьками та не несе витрат на утримання житла та харчування колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначена допомога гарантована законом та є обовязком не батьків позивача, а саме апелянта. Проте суд першої інстанції обґрунтовано врахував дані обставини при визначенні розміру допомоги.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що батько позивача ОСОБА_6, дійсно є інвалідом першої групи, проте не проживає з родиною, та як пояснила суду позивачка перебуває в соціальному закладі.

Апелянт не спростував даної інформації та наполягав на тому, що його довіритель оплачує витрати по утриманню батька в соціальному закладі, проте жодних доказів того, що відповідач несе такі витрати, а ні суду першої інстанції, а ні колегії суддів, не надав. Крім того, позивач пояснила, що у апелянта є працездатний брат, який також допомагає в утриманні батьків. Таким чином, на думку колегії суддів апелянт не довів суду факту утримання непрацездатних батьків, а довів лише факт того, що у нього є непрацездатні батьки.

Що стосується надання апелянтом допомоги на утримання дитини, на яку він посилається в своїй апеляційній скарзі, то колегія суддів бере до уваги, що таку допомогу апелянт почав надавати лише після того, як позивачка звернулась до суду з даним позовом, 31.05.2016 року, до того, на протязі трьох місяців відповідач ніякої допомоги по утриманню дитини позивачці не надавав.

Стосовно вимоги апелянта про стягнення аліментів у відсотку від заробітку, колегія суддів зважає на наступне.

В судовому засіданні позивач зазначила, що відповідач не працює офіційно з 2012 року, та займається виготовленням меблів в приватному порядку. Представник апелянта не спростував цих відомостей, та зазначив, що апелянт в даний час шукає роботу.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що відповідач тривалий час не працює та заяви представника апелянта не є переконливим доказом того, що в майбутньому апелянт працевлаштується, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанціїї за необхідне призначити аліменти відповідно до вимог ст. 184 СК України.

Стаття 184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, в суді першої інстанції було обґрунтовано та доведено встановлено, що позивач має гарантоване законом право на отримання від відповідача допомоги. Разом з тим при встановленні розміру даної допомоги суд врахував матеріальний стан відповідача, та реальні потреби дитини та позивачки, стан їх здоровя та наявність у відповідача батьків похилого віку.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з частиною апеляційної скарги апелянта про те, що в резолютивній частині рішення суду, при призначенні аліментів на утримання дружини дійсно не зазначено, що аліменти на її утримання сплачуються щомісячно, що в свою чергу призводить до зміни рішення в цій частині.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Нормою ч. 3 ст.88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.293,303,304,307,309,313-315 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 викласти в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 33, кв. 33, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання дружини в розмірі 700 грн. 00 коп., щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_4 трирічного віку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: