ухвала

іменем україни

16 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Кафідової О.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про усунення від права на спадкування, до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, обґрунтовуючи який зазначає, що вона разом із ОСОБА_9 проживала з 2008 року однією сім'єю та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 в м. Львові.

Указано квартира належить її чоловікові ОСОБА_9 на праві спільної власності, з визначенням рівних часток у власності (по 1/3 частини за ОСОБА_5 та ОСОБА_6).

Позивач вказує, що 03 червня 2011 року вони зареєстрували шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_9 помер.

За час життя ОСОБА_9 не склав заповіт на розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті, а тому, як зазначає позивач, спадкування має здійснюватися за законом спадкоємцями в порядку черговості.

У зв'язку з цим вона звернулася у червні 2011 року до Першої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, відповідачі, які є теж співвласниками квартири, оригіналів правовстановлюючих документів до нотаріальної контори не надають.

Позивач вказує, що 28 червня 2011 року, коли її не було вдома, ОСОБА_5 викинула з квартири її речі, а іншу частину її речей незаконно привласнила.

ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_5 намагається перешкодити їй вступити в права спадкоємця, вводить всіх в оману щодо відсутності правовстановлюючих документів на квартиру, чим завдає їй моральної шкоди.

Посилаючись на вищевикладене, а також на ті обставини, що відповідачі, які є дітьми ОСОБА_9, не приймали участі в утриманні свого батька, який був непрацездатним, а також не надали жодної матеріальної підтримки під час проведення організації поховання ОСОБА_9, позивач просила суд усунути ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті ОСОБА_9; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_5 на її користь на відшкодування моральної шкоди 500 000 грн та стягнути судові витрати.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про усунення від права на спадкування, до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/6 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Львівська державна нотаріальна контора, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 витрати на оплату судового збору у розмірі 162 грн 40 коп., в рівних частках, тобто по 81 грн 20 коп. з кожного.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2016 року рішенняГалицького районного суду м. Львова від 02 грудня 2015 року в частині визнання за ОСОБА_4 право власності на 1/6 ідеальну частину квартири АДРЕСА_1 - змінено, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/12 ідеальну частину квартири АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачу нотаріусом відмовлено у її праві на спадкування через відсутність у неї оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, і вона не має можливості отримати оригінали таких документів, в інший спосіб, ніж звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування і захистити своє порушене право не може.

Разом з тим, апеляційний суд змінив рішення суду першої інстанції в частині визнання розміру ідеальної частини спірної квартири з 1/6 на 1/12, у зв'язку з допущенням описки судом першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині усунення від спадкування, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, враховуючи постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, виходив з відсутності доказів того, що ОСОБА_9 перебував у безпорадному стані чи просив допомоги у своїх дітей, а вони відмовили у цьому.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційна скарга не підлягала задоволенню, оскільки особою, яка її подала не надано доказів порушеного, невизнаного або оспорюваного права, є безпідставними та не спростовують висновків апеляційного суду.

Решта доводів касаційної скарги зводяться до викладення суті позовних вимог, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.В. Кафідова О.В. Ступак