У Х В А Л А

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 29 грудня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про надання дозволу на виїзд з України дитини без згоди батька,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 29 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2016 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишені без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 29 грудня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 313 ЦК України, статей 1, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня та 24 грудня 2014 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що позивачем не доведено, що виїзд за кордон буде відповідати інтересам малолітньої дитини та що позивач зможе забезпечити належний догляд за дитиною у дорозі, її потреби; батько дитини не надає згоди на її виїзд з України у супроводі матері та в даному випадку не зловживає зазначеним правом. Крім того судом встановлено, що надання дозволу на виїзд дитини за кордон на такий період, як зазначає позивачка, без згоди батька грубо порушуватиме його право на участь у вихованні дитини та фактично позбавить його можливості знати про місцезнаходження сина, умови проживання та інші обставини стосовно нього, що згідно із вимогами статті 313 ЦК України, статей 141, 157 Сімейного кодексу України, положеннями Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, є неприпустимим.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, що надана заявницею для порівняння, скасовано рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову про надання дозволу на оформлення документів, необхідних для перетинання малолітньою особою кордону України, в указаній частині позовних вимог залишено в силі заочне рішення суду першої інстанції, яким позов задоволено. У решті рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін. Суд касаційної інстанції в даному випадку виходив з того, що процедура оформлення документів для виїзду дитини за кордон, як то проїзного документа дитини, є окремою процедурою, не пов'язаною із наданням згоди одного з батьків безпосередньо на виїзд дитини за кордон у супроводі іншого з батьків, а передбачає подання до відповідного відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб нотаріально посвідченої заяви батьків про надання згоди на оформлення проїзного документа. Стосовно вирішення судами вимог про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що надання судом дозволу на майбутнє на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків, без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування суперечить положенням чинного законодавства.

Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року, що надана заявницею для порівняння, якою судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції, не містить правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказує на допущені судами порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Порівняння змісту наданих для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про надання дозволу на виїзд з України дитини без згоди батька за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 29 грудня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Л.І. Охрімчук