Справа № 136/1155/15-ц Провадження № 22-ц/772/169/2016Головуючий в суді першої інстанції Стадник С. І.
Категорія 25 Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Голови :Жданкіна В.В.

Суддів: Ковальчука О.В., Оніщука В.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" - Нужняка Станіслава Михайловича на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30 листопада 2015 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, який мотивував тим, що 01.07.2014 року між ПАТ "Страхове товариство "Гарантія" та ОСОБА_4 було укладено договір комплексного страхування урожаю сільськогосподарських культур (далі - Договір), які засіяні на земельних ділянках з кадастровим номер НОМЕР_1, НОМЕР_2. Позивач вважає, що вказаний договір слід визнаний недійсним з підстав передбачених ст. 230 ЦПК України, оскільки він був укладений під впливом обману зі сторони ОСОБА_4, який навмисно не повідомив страховика при укладенні договору, що він не є власником урожаю. Замовчуванням вказаних обставин, які мають істотне значення, відповідач ввів в оману страховика, тим самим досягнувши мети укладення оспорюваного правочину страхування урожаю, який йому не належить. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав про визнання правочину недійсним.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 30 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ "Страхове товариство "Гарантія" - Нужняк С.М. просить скасувати рішення суду як незаконне, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вказав на те, що позивач не надав доказів, які б підтверджували позовні вимоги, а ОСОБА_4 не вводив в оману страховика, оскільки, застрахований ним урожай належить саме йому, а не іншим.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки до нього суд прийшов на неповно з'ясованих обставинах справи, на неналежній оцінці доказів, наданих позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Страхове товариство "Гарантія" звернулося до суду з вказаним позовом тільки після того, як ОСОБА_4 подав позов про стягнення страхового відшкодування.

Встановлено, і не заперечується сторонами, що 01 липня 2014 року між ОСОБА_4 та ПрАТ « Страхове товариство « Гарантія » укладено договір комплексного страхування сільськогосподарських культур ( а. с. 3 - 6 ) .

Відповідно до п. 2. 1 договору страховими ризиками є ризик отримання матеріальних збитків страхувальником в результаті недосягнення запланованого рівня урожайності застрахованих сільгоспкультур внаслідок наступних випадків ( страхових ) : пожежі, посухи, протиправних дій осіб .

З постанови про закриття кримінального провадження від 29.10.2015 року № 0000249 дослідженої апеляційним судом в ході розгляду справи, вбачається, що на орендованій ОСОБА_4 земельній ділянці площею 12 га ОСОБА_5 було зібрано врожай соняшнику, а ТОВ « Агрохімцентр » на земельній ділянці площею 28, 6154 га було зібрано врожай кукурудзи. Досудовим слідством встановлено, що зазначені земельні ділянки до 2013 року на законних підставах орендували відповідно ОСОБА_5 та ТОВ « Агрохімцентр». До закінчення дії договорів ними ці поля були оброблені та засіяні, а в подальшому у 2014 році зібрано врожай. Враховуючи зазначене, провадження закрито за відсутності у діях ОСОБА_5 та посадових осіб товариства складу кримінального правопорушення .

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суду першої інстанції було відомо про ці кримінальні провадження, однак в порушення ч.4 ст.10 ЦПК України суд не сприяв всебічному і повному з»ясуванню обставин справи.

Також, суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального законодавства відмовив у задоволенні клопотання позивача про виклик свідків, які володіли інформацією про обставини справи ОСОБА_5 та директора ТОВ «Агрохімцентр» (а.с.70). Не знайшов за потрібне отримати у судовому засіданні пояснення самого ОСОБА_4 або його сина ОСОБА_6, який за дорученням відповідача приймав участь у складанні акту огляду посівів сільськогосподарської культури 25.06.2014 року перед укладанням оспорюваного Договору.

ОСОБА_4 двічі не з»явився у судове засідання при розгляді апеляційної скарги з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином, що колегія суддів розцінює, як ухилення відповідача від з"ясування обстави справи.

У п.20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року зазначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Наявність умислу у діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 230 ЦК України, обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Встановлено, що після укладання договорів оренди земельних ділянок ОСОБА_4, попередні орендарі оскаржували ці договори в різних судових інстанціях. Разом з тим, вони ж провели комплекс сільськогосподарських робіт на цих земельних ділянках по вирощуванню врожаю, який застрахував відповідач, як свою власність, хоча 05.06.2014 року подав позов до суду до попередніх орендарів про визнання права власності на врожай, однак в листопаді 2014 р. відмовився від позову.

Таким чином, при укладанні оспорюваного договору ОСОБА_4, знаючи всі ці обставини, не повідомив страховика, тобто замовчував їх існування.

Як пояснив представник позивача, страховик не знав про ці обставини і не міг знати, а знаючи про них, в жодному разі не укладав би оскаржуваний договір.

Висновок суду про те, що якщо земельні ділянки орендує ОСОБА_4 то і урожай вирощений на них являється його власністю, а крім того він не вводив в оману страховика, в даному конкретному випадку, не можна визнати таким, що відповідає обставинам справи.

Рішення суду повинно бути не тільки законним, а й справедливим. Таким чином, дане рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316,317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" - Нужняка Станіслава Михайловича задоволити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30 листопада 2015 року скасувати і ухвалити нове.

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" задоволити.

Визнати недійсним договір комплексного страхування урожаю сільськогосподарських культур від 01 липня 2014 року укладений між Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Гарантія" та ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Голова /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: