Справа № 223/371/16-ц
Провадження № 2/223/201/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Дочинця С.І. при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа орган опіки і піклування Вугледарської міської ради, про надання дозволу на оформлення проїзного документу та дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України без згоди батька до відповідача ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Вугледарської міської ради.

Позивачка мотивує свої позовні вимоги тим, що 21.11.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлю, який 21.09.2015 року був розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. Під час перебування в шлюбних відносинах у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3, який проживає разом з позивачкою, оскільки фактичні відносини сторін були припинені в травні 2013 року і з цього часу відповідач не відвідує сина, не цікавиться його здоров'ям та вихованням. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, позивачка разом з дитиною виїхала з міста Донецька, де вони постійно мешкали, у місто Павлоград Дніпропетровської області на проживання. Позивачка бажає періодично виїжджати з сином до м. Донецька для того щоб взяти сезонні речі залишені там і зустрічей сина з його бабусею, а також до Автономної Республіки Крим і Російської Федерації для оздоровлення дитини, її фізичного, духовного, інтелектуального, культурного та соціального розвитку. Позивачка вважає, що її бажання отримати дозвіл на вивезення дитини за межі України та за межі підконтрольної території України відповідає інтересам дитини, а оскільки відповідач відмовляється надати такий дозвіл, позивачка просить суд надати такий дозвіл, а також дозвіл на оформлення документів для перевезення сина через кордон.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, оскільки вона мешкає в місті Павлограді Дніпропетровської області та не може виїжджати до міста Вугледара, так як вимушена доглядати сина.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні 27.09.2016 року відповідач ОСОБА_2, позовні вимоги не визнав, категорично заперечував проти надання дозволу на виготовлення проїзного документу та тимчасовий виїзд малолітнього сина ОСОБА_3 до території проведення антитерористичної операції, Автономної Республіки Крим та Російської Федерації у супроводі матері ОСОБА_1, без його дозволу та супроводу, оскільки такі вимоги порушують його права як батька дитини та права самої дитини. Вважає, що виїзд дитини може бути небезпечним для її здоров'я та життя.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Вугледарської міської ради в судове засідання не з'явилася, раніше в судовому засіданні представник органу опіки та піклування Барбашова О.М., висловила думку про недоцільність дозволу на тимчасовий виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до території проведення антитерористичної операції та Автономної Республіки Крим без дозволу одного із батьків.

Суд враховуючи пояснення відповідача та представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Вугледарської міської ради, досліджені матеріали справи, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 21 листопада 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, який рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2015 року, було розірвано. (а.с. 10, 12).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2, виданого 18.01.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, на ім'я ОСОБА_3, сторони є батьками ОСОБА_3. (а.с. 11).

Після розірвання шлюбу сторонами, малолітній син ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою у АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28.01.2016 року № , та актом обстеження житлово - побутових умов проживання. від 26.08.2016 року (а.с. 7).

Відповідно до довідки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги у м. Павлограді» №313 від 12.04.2016 року ОСОБА_3 має малу аномалію розвитку серця і йому необхідне санітарно-курортне лікування загального профілю (а.с. 13).

Відповідно довідки з Дошкільного навчального закладу «Журавонька» № 27 від 11.04.2016 року, малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує ДНЗ №47 «Журавонька» з 04.04.2016 року. (а.с. 14).

Службою у справах дітей Павлоградської міської ради 27.09.2016 року, суду надано висновок про недоцільність надання дозволу на виїзд малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до території проведення антитерористичної операції, Автономної Республіки Крим та Російської Федерації враховуючи ту обставину, яка склалася в м. Донецьк та Автономній Республіці Крим, в наслідок її окупації виїзд дитини на дані території є небезпечним, тому орган опіки та піклування Павлоградської міської ради вважає за неможливе надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України малолітнього ОСОБА_3, без згоди батька.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Згідно із ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Позивачка просить суд надати дозвіл на виготовлення проїзного документу її малолітній дитині та дозвіл на поїздки без згоди та супроводу батька в супроводі матері за межі України до Російської Федерації через лінію адміністративного кордону між Херсонською областю та Автономною Республікою Крим на тимчасову окуповану територію Автономної Республіки Крим, через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей на тимчасово окуповану територію Донецької та Луганської областей в любий час протягом трьох років, зокрема, до м. Донецька для відвідування родичів.

У відповідності до затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 р. №405/2014, місто Донецьк Донецької області віднесено до території проведення антитерористичної операції

За пунктом 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12.06.2015 р.№ 415 ог, - в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Згідно п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 р., виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється лише за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а за відсутності нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, перетинання державного кордону здійснюється лише за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень.

Вирішуючи питання щодо можливості надання малолітній дитині сторін дозволу на виготовлення проїзного документу та дозволу на вїзд/виїзд на неконтрольовану територію/ з неконтрольованої території, суд виходив з такого:

У відповідності до ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 р. /ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ/, яка є частиною національного законодавства України, - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За приписами Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч.8 ст.7 СК).

Таким чином, наведене законодавство презумує пріоритет інтересів дитини в здійсненні усіх дій щодо неї.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Отже, права та обов'язки батька та матері дитини є співрозмірними, а тому при ухваленні рішення суд враховує думку як позивачки, так і позицію відповідача.

Суд вважає, що позивачкою при порушенні питання надання дозволу на виготовлення проїзного документу її дитині та в'їзд / виїзд на неконтрольовану територію, перевезення дитини через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області та до Російської Федерації через лінію зіткнення тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, не враховано наявну небезпеку такого в'їзду для дитини, яка обумовлена збройним протистоянням на цій території, нестабільною ситуацією, яку неможливо прогнозувати та за якою неможливо уникнути ризиків небезпеки для життя та здоров'я дитини.

Позивачкою не зазначені обставини про нагальність потреби такого в'їзду та докази на підтвердження цих обставин. При цьому суд зауважує про відсутність механізму забезпечення державою Україна прав дитини на цій території та повернення дитини з цієї території.

На підставі наведеного, враховуючи те, що відповідач позовні вимоги не визнав, категорично заперечував проти надання дозволу на виготовлення проїзного документу та тимчасовий виїзд малолітнього сина ОСОБА_3 до території проведення антитерористичної операції, перевезення дитини через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області, Автономної Республіки Крим та Російської Федерації, так як виїзд дитини може бути небезпечним для її здоров'я та життя, а також беручи до уваги висновок органу у справах дітей Павлоградської міської ради, в якому вони заперечували проти задоволення позову, оскільки виїзд дитини є небезпечним для малолітнього ОСОБА_3, а тому виходячи насамперед з інтересів дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про надання дозволу на оформлення проїзного документу та виїзду за межі України особі, що не досягла 16-річного віку, без згоди другого з батьків , такими що не підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачу не відшкодовується.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись ст. 141 Сімейного кодексу України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, ст.ст. 10, 11, 60,88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки і піклування Вугледарської міської ради, про надання дозволу на оформлення проїзного документу та дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України без згоди батька - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Вугледарський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.