Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 335/3426/14 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
Провадження № 22-ц/778/4445/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

ОСОБА_2,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. 22 червня 2015р. змінила свої позовні вимоги в частині обсягу майна, яке просила поділити.

ОСОБА_4 зазначала, що з ОСОБА_3 вони одружилися 28 грудня 1996 року. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З квітня 2009 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, шлюб не розірвано. Вона з донькою постійно проживає у Федеративній Республіці Німеччина, куди виїхали з письмової згоди відповідача. ОСОБА_3 з 2005 року не надає їй матеріальної допомоги на утримання доньки. На теперішній час вона сама виховує доньку, в утриманні та вихованні якої ОСОБА_3 не приймає участі. Відповідно до змінених позовних вимог просила про поділ набутого в шлюбі майна: квартири № 13 в жилому будинку під номером 11 по вулиці Тбіліській в м. Запоріжжі, автомобіля легкового марки CYRYSLER модель 300С, виписку 2005 року, номерний знак АР 3030АА. Вказувала, що майно придбане під час подружнього життя та зареєстроване за ОСОБА_3 Автомобіль відповідач відчужив без її згоди, кошти обернув на свою користь. Домовленості про добровільний поділ майна не досягнуто.

Посилаючись на викладені обставини, просила суд при поділі спільного майна подружжя відступити від принципу рівності часток подружжя, врахувавши інтереси неповнолітньої дитини, яка проживає разом із нею, та визнати за нею право власності на 2/3 частин квартири під номером 13 в жилому будинку під номером 11 по вулиці Тбіліській в м. Запоріжжі, стягнути з ОСОБА_3 кошти у розмірі 128915,26 грн., що дорівнюють вартості 2/3 частини автомобіля легкового марки CYRYSLER, номерний знак НОМЕР_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на № 2/3 частин квартири №13 в жилому будинку №11 по вулиці Тбіліській в м. Запоріжжі. Стягнуто з ОСОБА_3 кошти, що дорівнюють вартості № 2/3 частини автомобіля легкового марки CYRYSLER модель 300С, виписку 2005 року, обєм двигуна 2736 куб. см (В) шасі (кузов, рама, коляска) № 1СЗААВЗК45Н561239, номерний знак АР 3030АА, у сумі 128915,26 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що спірне майно не є подружнім, а належить йому на праві особистої власності, набуто за власні кошти, а тому поділу не підлягає.

Представником позивача ОСОБА_6 подані заперечення на спростування доводів апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу відхилити з залишенням без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_7, представника ОСОБА_4 ОСОБА_6, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів в його неупередженості, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини та правовідносини.

28.12.1996 р. між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 був укладений шлюб, зареєстрований у відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів, актовий запис №1454.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За договором купівлі-продажу від 15.11.2003 року на ім'я відповідача було придбано квартиру № 13 в м. Запоріжжі по вулиці Тбіліській, будинок 11, за ціною 18857грн., право власності на яку зареєстровано за відповідачем.

На підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 13254901 від 05.05.2005 р. було придбано автомобіль легковий марки CYRYSLER модель 300С, виписку 2005 року, обєм двигуна 2736 куб. см (В) шасі (кузов, рама, коляска) № 1СЗААВЗК45Н561239, номерний знак АР 3030АА, право власності на який оформлено за відповідачем. Автомобіль придбавався за ціною 236700грн. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП за № 653 від 14.09.2010 р. було визначено ринкову вартість автомобілю з урахуванням строку експлуатації у розмірі 193372,89 грн. Вказана вартість прийнята судом за основу при вирішенні питання про поділ автомобіля. Автомобіль відчужений відповідачем, з отриманням коштів на свою користь.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи в частині обсягу спільного сумісного майна подружжя.

Вірно суд першої інстанції послався на ст. 60 СК України, за якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст. 70 СК України. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, суд встановив обсяг спільно нажитого майна, з'ясовувавши джерело і час його придбання.

Рішення суду відповідає таким нормам права.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України) відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту) незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"). Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Судом встановлено, що сторонами під час шлюбу та за кошти подружжя придбано квартиру № 13 в м. Запоріжжі по вулиці Тбіліській, будинок 11, за ціною 18857грн., право власності на яку зареєстровано за відповідачем та на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 13254901 від 05.05.2005 р. придбано автомобіль легковий марки CYRYSLER модель 300С, виписку 2005 року, обєм двигуна 2736 куб. см (В) шасі (кузов, рама, коляска) № 1СЗААВЗК45Н561239, номерний знак АР 3030АА, право власності на який оформлено за відповідачем.

Як роз'яснено у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Доводи апеляційної скарги, що позивач не мала підстав для звернення до суду з позовом про поділ майна не мають підстав.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно, звернення ОСОБА_4 з позовом до суду відповідає вказаній нормі права.

Доводи апеляційної скарги, що на час придбання спірного автомобіля сторони припинили шлюбні відносини, а тому автомобіль придбаний лише за кошти ОСОБА_3 і є його особистою власністю, не знайшли свого підтвердження.

За клопотанням сторони відповідача під час апеляційного розгляду справи було витребувано та досліджено цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів (ЄУ№335/7393/13-ц), якою не підтверджено ту обставину, що на час придбання спірного автомобіля сторони припинили шлюбні відносини.

Доводи апеляційної скарги щодо придбання спірної квартири за власні кошти ОСОБА_3, отримані в борг за договором позики, не мають свого підтвердження. Належних, допустимих та переконливих доказів такої позики ОСОБА_3 не надав до суду, незважаючи на свій обовязок, покладений на нього в силу вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

В частині невірності висновків рішення суду першої інстанції щодо відступу від принципу рівності часток подружжя в набутому у шлюбі майні колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги.

Згідно ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Суд першої інстанції залишив поза увагою розяснення п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», яким вказано: при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Суд не зазначив, з яких підстав дійшов висновку, що спір у даній справі відноситься до тих випадків, з якими закон повязує можливість відступу від рівності часток в майні подружжя.

Суд першої інстанції послався на наявність заборгованості з виплати аліментів з боку ОСОБА_3 Проте, необхідно взяти до уваги, що ОСОБА_4 та донька сторін постійно проживають у ФРН, є її громадянами. У справі наявні докази виплати з боку органів виконавчої влади ФРН коштів на утримання дитини в розмірі близько 170 євро на місяць. У той же час заробітна плата відповідача становить мінімальні розмірі, встановлені в Україні.

Спірним нерухомим майном позивач не користується, оскільки постійно проживає в іншій країні. Витрат з утримання спірної квартири не несе, залишивши це питання на вирішення відповідача.

За таких обставин неможливо погодитися з висновком рішення суду першої інстанції про відступ від рівності часток подружжя в спірному майні, оскільки встановлена відсутність передбачених законом підстав для такого висновку.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, не врахував, що обставини на підтвердження позову позивачем доведені частково, заперечення відповідача в частині відсутності підстав для відступу від принципу рівності часток подружжя в майні доведені належним чином. Висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням вищевказаних норм процесуального і матеріального права, а тому наявні підстави для частково задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення в справі про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309, 313 - 317 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення такого змісту:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

У порядку поділу майна подружжя:

1) визнати право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1;

2) стягнути з ОСОБА_3 96686,45грн. (девяносто шість тисяч шістсот вісімдесят шість гривень 45 коп.), що становить 1/2 вартості автомобіля легкового марки CYRYSLER модель 300С, випуску 2005 року, обєм двигуна 2736 куб. см (В) шасі (кузов, рама, коляска) № 1СЗААВЗК45Н561239, номерний знак АР 3030АА.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: