Провадження № 2/127/4146/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 червня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1В,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини,-

В С Т А Н ОВ И В:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 17 вересня 2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 2463.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки подружнє життя у сторін не склалося, тому позивач змушена була звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. ОСОБА_1 зазначає, що відповідач добровільно майже жодної матеріальної допомоги їх сину не надає, хоча має таку можливість. Так, позивач самостійно доглядає сина, ніде не працює, доходів не має, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Враховуючи те, що матеріальне становище позивача є досить скрутним, їй не вистачає коштів на продукти, ліки, одяг, тощо для сина, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття в твердій грошовій сумі 800 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму даного віку дитини, а також на своє утримання на термін відпустки по догляду за дитиною до 19.09.2017 року в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додала, що вона працює у Сбербанку, проте наразі знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, а саме погодися сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн., а при вирішенні розміру аліментів на утримання дружини поклався на думку суду. Також не заперечив, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Додатково зазначив, що він працює неофіційно підсобним робочим по ремонту квартир.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 106866 від 17.09.2011 року, виданого відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області судом встановлено, що 17.09.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2463. Після одруження ОСОБА_4 прийняла прізвище чоловіка ОСОБА_2 (а.с. 3).

Також судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії І-АМ № 293647, виданого 24.09.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 4).

З довідки комітету мікрорайону "Пирогово" № 516 від 29.04.2016 року судом встановлено, що син проживає разом з позивачем за адресою: вул. ОСОБА_5 (Корнійчука), 18. м. Вінниця (а.с. 6).

Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині.

Так, судом враховується, що дитина проживає разом із позивачем ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, офіційно не працює, постійного заробітку та інших утриманців немає.

Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів малолітнього сина ОСОБА_6, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн., щомісячно, до його повноліття.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Суд звертає увагу на те, що факт перебування ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не підтверджено письмовим доказом, проте відповідачем не заперечується даний факт, тому даний факт не підлягає доказуванню.

З аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що основною умовою для утримання чоловіком дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання обгрунтована. Разом з цим суд вважає, що їх слід стягнути в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 1102,40 грн. судового збору в дохід держави, оскільки позивач зазначила дві вимоги майнового характеру.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини", ст.ст. 84, 180, 181, 182, 191 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст. 10, 57-60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, офіційно не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно до його повноліття, починаючи з 27.05.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, офіційно не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) грн. щомісячно, починаючи з 27.05.2016 року до досягнення сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1102 (тисяча сто дві) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: