РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3447/16-ц

пр. № 2/759/2658/16

06 квітня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Макаренко В.В.,

при секретарі - Ковтун Р.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-я особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання тимчасового дозволу на виїзд за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 03.03.2016 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, 3-я особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 серпня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Від шлюбу мають 2 дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між нами розірваний.

07 листопада 2014 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір про визначення місця проживання дітей та щодо здійснення батьківських прав та обов'язків, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською О.О. та зареєстрований в реєстрі за №2374. Однак, після розірвання шлюбу, умови вищевказаного договору ОСОБА_2 не виконувались. ОСОБА_2 здійснював психологічний тиск на дітей та налаштовував дітей проти ОСОБА_1, не сприяв їх розвитку та навчанню. ОСОБА_2 формував у дітей думку про те, що я ОСОБА_1 погана мати, і що спілкуватися з нею дуже погано, вона їм не потрібна і, що без неї їм дуже добре. Після спілкування та тимчасового проживання зі своїм батьком діти виглядали дуже залякані та боялися сказати, те, що не сподобалось би їхньому батьку. Зазначене підтверджуються висновками лікаря-психолога Медичної клініки «Борис». 12.01.2015 року також було проведено обстеження лікарем-психологом психічного стану дітей. Діти повністю знаходяться під негативним впливом свого батька та керуються виключно його думкою щодо мене. Такий тривалий психоемоційний вплив на моїх дітей з боку ОСОБА_2 ставить під загрозу нормальне майбутнє моїх дітей, оскільки як зазначено лікарем-психологом, це може призвести до «неврозоподібного стану, асоціальної поведінки, а в підлітковому віці вживання психоактивних речовин, жорстке поводження з оточуючими, агресія на брата, намагання суїциду на початку демонстраційного характеру, які під час підліткової кризи можуть перейти в реально вчинені». В період зимових канікул, з 12.01.2015 року по 25.01.2015 року, з метою оздоровлення своїх дітей, покращення їх психологічного та емоційного стану діти знаходились разом з нею у бабусі та дідуся, які проживають в с. Лукашівка, Вінницької області. При обстеженні умов проживання дітей також була проведена бесіда психолога з її дітьми, висновки якого щодо психологічного та емоційного стану дітей, здебільшого старшого сина ОСОБА_5, викладені у листі Відділу освіти Літинської районної державної адміністрації Вінницької області від 15.01.2015 №53/02. За таких обставин, ОСОБА_1 змушена була звернутись до суду за захистом прав та законних інтересів своїх дітей.

За результатами розгляду Святошинським районним судом м. Києва, Апеляційним судом м. Києва та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справи цивільної справи №759/387/15-ц, прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені: визначено місце проживання дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_8 разом з ОСОБА_1 та розірвано укладений 07.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір про визначення місця проживання дітей щодо здійснення батьківських прав та обов'язків.

Крім того, зазначила, що оскільки вона має змогу, можливість та бажання, а також вважає своїм обов'язком як одного з батьків, організовувати для своїх синів - ОСОБА_3 та ОСОБА_8, виїзди за межі України для відпочинку та оздоровлення в період осінніх, зимових, весняних та літніх канікул, то для підготовки відповідних документів, вона неодноразово зверталась як усно так і письмово до ОСОБА_2 з проханням надати дозвіл на виїзд дітей за межі України. Відповідні листи з проханням з'явитись до приватного нотаріуса КМНО Трубінської О.О. для нотаріального посвідчення заяви щодо надання дозволу на виїзд дітей за межі України та надання дозволу на оформлення та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України були направлені 09.01.2015, 03.02.2015 та 07.04.2015 на адресу місця проживання відповідача. Однак, вказані вимоги були проігноровані ОСОБА_2 і не надано згоди на виїзд дітей за межі України, що також свідчить про нехтування ОСОБА_2 інтересами своїх дітей.

Разом з тим, зазначила, що ОСОБА_2 не забажав у позасудовому порядку врегульовувати питання відпочинку та оздоровлення своїх синів, проігнорував інтереси та бажання дітей поїхати на відпочинок до іншої країни, в зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом прав та законних інтересів дітей із позовом про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України.

05.04.2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, 3-я особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України, яким просить надати ОСОБА_2 дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України на період літніх та осінніх канікул а саме: З 25.05.2016 року по 31.08.2016 року та з 23.10.2016 року по 10.11.2016 року без згоди та супроводу матері ОСОБА_1 до країн: Єгипет, Туреччина, Болгарія, Куба, Мексика, Панама, Домініканська республіка, Аргентина, Перу, Бразилія, Росія, Сінгапур, Малайзія, Таїланд, Камбоджа, В'єтнам, Японія, Китай на його синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та надати дозвіл на виготовлення проїзних документів для ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, посилаючись на те, що він позбавлений можливості спілкуватись зі своїми рідними синами, оскільки ОСОБА_1 перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми та створює для цього всі умови.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 подала заяву, якою відмовилась від позовних вимог в частині надання ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) дозволу на тимчасовий виїзд за межі України малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, у період літніх канікул з 31 травня 2016 року по 31 серпня 2016 року до країн прямування Євросоюзу: Республіка Австрія, Королівство Бельгія, Республіка Болгарія, Швейцарська Конфедерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, Грецька Республіка, Королівство Данія, Республіка Естонія, Республіка Ірландія, Республіка Кіпр, Латвійська Республіка, Литовська Республіка, Велике Герцогство Люксембург, Королівство Нідерландів, Федеративна Республіка Німеччина, Республіка Польща, Португальська Республіка, Румунія, Словацька Республіка, Республіка Словенія, Угорщина, Фінляндська Республіка, Французька Республіка, Республіка Хорватія, Чеська Республіка, Королівство Швеція, у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) та просила їх залишити без розгляду. Крім того, просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, у період літніх канікул з 31 травня 2016 року по 31 серпня 2016 року до країн прямування: Туреччина та країни Євросоюзу: Королівство Іспанія, Італійська Республіка, Республіка Мальта, у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), а також задовольнити позовні вимоги в повному обсязі в іншій частині позову, посилаючись на обставини викладені в позові. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити, посилаючись на його необґрунтованість.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином через публікацію оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр». Крім того, ОСОБА_6 через канцелярію суду подано заяву, якою просить слухати справу без присутності ОСОБА_2 та його представника.

Представник Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, просить слухати справу без присутності представника ССД у зі значним виробничим навантаженням та винести рішення на користь та в інтересах малолітніх дітей.

Так як сторони належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність не з'явившися осіб.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні письмові докази та диск з аудіозаписом, суд приходить до висновку, що основний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, 02 серпня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14, 15).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано.

07 листопада 2014 року було посвідчено договір про визначення місця проживання дітей та щодо здійснення батьківських прав та обов'язків між сторонами (а.с. 16-17), який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Трубінською О.О., який в подальшому ОСОБА_2 не виконувався.

Рішенням Святошинським районним судом м. Києва від 09 квітня 2015 року, Апеляційним судом м. Києва від 22 жовтня 2015 року та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року, по цивільній справі №759/387/15-ц, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визначено місце проживання дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_8 разом з ОСОБА_1 та розірвано укладений 07.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір про визначення місця проживання дітей щодо здійснення батьківських прав та обов'язків (а.с. 18-37).

Крім того, доводи відповідача за основним позовом ОСОБА_2 про те, що останній позбавлений можливості спілкуватись зі своїми рідними синами, оскільки ОСОБА_1 перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми та створює для цього всі умови, спростовуються листами ДНЗ № 532 від 18.02.2015 року, спеціалізованої школи № 304 Святошинського району м. Києва від 20.02.2015 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2 не чиняться перешкоди у спілкуванні з його рідними дітьми.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, передбачено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Згідно з положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, проїзним документом дитини є документ, що посвідчує особу і підтверджує громадянство України особи, на яку вони оформлені, і дають право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну в супроводі батьків або одного з батьків та інших осіб, за нотаріально посвідченою згодою другого з них.

Відтак, надання дозволу на оформлення проїзного документу для виїзду дітей за кордон не порушує прав ОСОБА_3 на участь у їхньому вихованні та спілкування з ними.

Отже, оскільки діти проживають з матір'ю, батько не надає згоди на їх виїзд за межі України, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині, надання ОСОБА_1 дозволу як законному представнику малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, на оформлення та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері - ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2.

Крім того, відповідно до відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» встановленого, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У ст. ст. 3, 6 Конвенції " Про права дитини ", ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

З урахуванням зібраних у справі доказів, враховуючи інтереси дітей, забезпечуючи реалізацію прав дитини, визначених Декларацією прав дитини, враховуючи те, що позивач за основним позовом ОСОБА_1 мати дітей, дбаючи про їх здоров'я та відпочинок, вчиняє дії щодо надання дітям належного відпочинку, що ускладнено ненаданням своєчасно дозволу відповідачем за основним позовом ОСОБА_2 батьком дітей на виїзд за межі території України, безпідставні відмови в цьому, що змушує ОСОБА_1 звертатись до суду за наданням вказаного дозволу, суд вважає правильним задовольнити основний позов в повному обсязі.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 позивача за зустрічним позовом, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічного позову, оскільки позов є необґрунтований та не доведений у відповідності до ст. 60 ЦПК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 перебуває у розшуку за вчинення злочину передбаченого ч.1, 3, 4 ст. 358 КК України, оскільки переховується від органів досудового розслідування, і надання ОСОБА_2 дозволу на тимчасовий виїзд за межі України рідних дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та виготовлення проїзних документів на дітей матиме негативний вплив на дітей.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК України, на підставі ст. 313 ЦК України, ст. 155 СК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Постанови КМУ № 57 від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Постанови КМУ № 231 від 31.03.1995 року «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9:

-у період травневих свят з 01 травня 2016 року по 10 травня 2016 року до країн прямування: Туреччина, Арабська Республіка Єгипет, Республіка Болгарія;

-у період літніх канікул з 31 травня 2016 року по 31 серпня 2016 року до країн прямування: Туреччина та країни Євросоюзу: Королівство Іспанія, Італійська Республіка, Республіка Мальта;

-у період осінніх канікул з 25 жовтня 2016 року по 10 листопада 2016 року до країн прямування: Туреччина, Арабська Республіка Єгипет, Королівство Таїланд;

-у період зимових канікул з 26 грудня 2016 року по 09 січня 2017 року до країн прямування: Арабська Республіка Єгипет, Італійська Республіка, Республіка Австрія.

у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2).

Надати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2:

-у період травневих свят з 01 травня 2016 року по 10 травня 2016 року до країн прямування: Туреччина, Арабська Республіка Єгипет, Республіка Болгарія;

-у період літніх канікул з 31 травня 2016 року по 31 серпня 2016 року до країн прямування: Туреччина та країни Євросоюзу: Королівство Іспанія, Італійська Республіка, Республіка Мальта;

-у період осінніх канікул з 25 жовтня 2016 року по 10 листопада 2016 року до країн прямування: Туреччина, Арабська Республіка Єгипет, Королівство Таїланд;

-у період зимових канікул з 26 грудня 2016 року по 09 січня 2017 року до країн прямування: Арабська Республіка Єгипет, Італійська Республіка, Республіка Австрія.

у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2).

Надати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) дозвіл як законному представнику малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, на оформлення та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. та витрати за публікацію оголошення у пресі в сумі 420,00 грн., а всього 971,20 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-я особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання тимчасового дозволу на виїзд за межі України - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Макаренко В.В.