АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2271/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Купельського А.В., Талалай О.І.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2016 року,

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (далі ПАТ «СК «Перша») про відшкодування шкоди.

ОСОБА_3 зазначив, що 28 липня 2015 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ 2103 реєстраційний номер К8619ХМ в с. Антонівці, Ярмолинецького району, Хмельницької області, не дотримався правил дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під його керуванням. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_4, належний позивачеві автомобіль отримав механічні пошкодження та вважається фізично знищеним. Відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПАТ «СК «Перша» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9121940 від 6 липня 2015 року. ПАТ «СК «Перша» виплатило позивачеві 15 003 грн. 35 коп. страхового відшкодування, розмір якого визначено страховиком з розрахунку, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля на час дорожньо-транспортної пригоди склала 18 739 грн. 35 коп., і ця сума підлягала зменшенню на 2 736 грн. вартості залишків автомобіля та 1 000 грн. франшизи. Разом із тим, згідно звіту оцінювача дійсна вартість автомобіля НОМЕР_1 на час дорожньо-транспортної пригоди становила 34 688 грн. 16 коп., а тому ПАТ «СК «Перша» мало виплатити йому страхове відшкодування в розмірі 30 952 грн. 16 коп. У свою чергу, ОСОБА_4 зобовязаний відшкодувати позивачеві 1 000 грн. франшизи та 5 000 грн. моральної шкоди.

За таких обставин ОСОБА_3 просив суд стягнути на свою користь: з ПАТ «СК «Перша» 15 948 грн. 81 коп. страхового відшкодування, з ОСОБА_4 1 000 франшизи та 5 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СК «Перша» на користь ОСОБА_3 15 948 грн. 81 коп. страхового відшкодування. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 000 грн. франшизи та 1 800 грн. моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_4, а оскільки відповідальність останнього була застрахована ПАТ «СК «Перша», то відповідачі мають відшкодувати ОСОБА_3 майнову шкоду в повному розмірі у відповідних частках. Крім того, внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 позивачеві завдано моральної шкоди, розмір якої з урахуванням принципу розумності та справедливості становить 1 800 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «СК «Перша» просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього страхового відшкодування та судових витрат посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнової та моральної шкоди не оскаржується сторонами.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідач ОСОБА_4, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував положення ОСОБА_5 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 24 листопада 2003 року за № 1074/8395; далі ОСОБА_5) та не дотримався приписів ст. 212 ЦПК України.

У звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права оскаржуване рішення в частині стягнення з ПАТ «СК «Перша» на користь позивача страхового відшкодування підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині вимог нового рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України має бути змінений розподіл судових витрат, які присуджені з ПАТ «СК «Перша».

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля НОМЕР_1.

Автомобіль ВАЗ 2103 реєстраційний номер К8619ХМ належить ОСОБА_4

5 липня 2015 року ПАТ «СК «Перша» і ОСОБА_4 уклали договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/9121940), за умовами якого ПАТ «СК «Перша» застрахувало відповідальність власника автомобіля ВАЗ 2103 реєстраційний номер К8619ХМ на випадок заподіяння ним шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю даного транспортного засобу на строк з 6 липня 2015 року до 5 липня 2016 року включно. Цим договором визначено ліміти відповідальності страховика на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоровю, 100 000 грн.; за шкоду, заподіяну майну, 50 000 грн. (франшиза 1 000 грн.).

28 липня 2015 року близько 7 години 20 хвилин ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ 2103 реєстраційний номер К8619ХМ в с. Антонівці, Ярмолинецького району, Хмельницької області, при виїзді на головну дорогу не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_1, який під керуванням ОСОБА_3 рухався по цій дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. В результаті зіткнення названі автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20 травня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Ринкова вартість автомобіля НОМЕР_1 на час дорожньо-транспортної пригоди склала 18 739 грн. 35 коп. Разом із тим, вартість його відновлювального ремонту становить 114 357 грн. 54 коп., а ринкова вартість цього автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди 2 736 грн.

22 червня 2016 року ПАТ «СК «Перша» перерахувало ОСОБА_3 15 003 грн. 35 коп. страхового відшкодування.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, повязану з використанням транспортних засобів.

Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-ІV) визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

З положень ст. 28 Закону № 1961-ІV слідує, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до п.п. 30.1, 30.2 ст. 30 Закону № 1961-ІV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як передбачено п.п. 1.2, 1.3 ОСОБА_5, ОСОБА_5 встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. ОСОБА_5 є обовязковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, субєктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма субєктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між субєктами цивільно-правових відносин.

Згідно п. 1.6 ОСОБА_5 ринкова вартість КТЗ (його складників) вартість, за яку можливе відчуження КТЗ (його складників) на ринку подібного КТЗ (його складників) на дату оцінки за договором, укладеним між покупцем і продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. Поняття дійсної вартості, що вживається у судовій практиці, за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Основним підходом до визначення ринкової вартості КТЗ є порівняльний підхід. Порівняльний підхід ґрунтується на аналізі цін продажу (пропозиції) КТЗ, ідентичних або аналогічних оцінюваному на первинному чи вторинному ринках КТЗ, з відповідним корегуванням, що враховує відмінності між обєктом порівняння та обєктом оцінки. Під первинним слід розуміти ринок нових КТЗ, під вторинним ринок КТЗ, які були в користуванні. Для визначення вартості за порівняльним підходом використовуються статистично усереднені цінові дані КТЗ, які були відчужені в Україні, за умов, що вони відповідають змісту поняття «ринкова вартість», зокрема ґрунтуються на даних ринку КТЗ і зведені в довідниках, до яких висуваються вимоги щодо науковості, обєктивності, обємності інформації. Найбільш вірогідним методом порівняльного підходу до оцінки КТЗ є метод, заснований на аналізі цін ідентичних КТЗ. За цим методом вартість визначається на базі середньої ціни продажу (пропозиції) ідентичного КТЗ з відповідним строком експлуатації. Подальше коригування враховує різницю між пробігом, комплектністю, укомплектованістю, технічним станом обєкта порівняння та обєкта оцінки (п.п. 3.1, 3.2 ОСОБА_5).

В силу п. 7.2 ОСОБА_5 основним підходом, який використовується для оцінки КТЗ є порівняльний підхід. Згідно з ним визначення вартості КТЗ на території України проводиться на підставі їх цін продажу та поточних цін пропозицій до продажу, які зазначені у вітчизняних довідниках. Зазначені ціни є статистично усередненими ціновими даними КТЗ, які були відчужені в Україні згідно з умовами, що відповідають змісту і поняттю «ринкова вартість». Основним методом у межах порівняльного підходу є метод, заснований на аналізі цін ідентичних КТЗ.

Додатком 8 до ОСОБА_5 визначено перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та компютерних баз даних з програмним забезпеченням. Одним із рекомендованих періодичних довідників є «Бюлетень автотоварознавця».

Виключення з цього правила містяться у п. 7.35 ОСОБА_5, згідно якого у разі відсутності цінових даних КТЗ у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, компютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торгівельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї ОСОБА_5.

Пунктом 7.3 ОСОБА_5 встановлено формулу, за якою здійснюється коригування ринкової вартості КТЗ, отриманої із застосуванням порівняльного підходу. При цьому враховуються: середня ринкова ціна КТЗ; коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу; процент додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ, який залежить від умов догляду, зберігання, експлуатації тощо; додаткове збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складників.

Приймаючи рішення про здійснення страхового відшкодування позивачеві ПАТ «СК «Перша» керувалося звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № 54/06/16 від 10 червня 2016 року, складеного субєктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (а.с. 51-65).

Під час оцінки автомобіля НОМЕР_1 із використанням порівняльного підходу експерт-оцінювач ОСОБА_6 використав ціни на аналогічний транспортний засіб, які містилися у довіднику «Бюлетень автотоварознавця» № 88 за 2016 рік, і здійснив коригування ринкової вартості автомобіля відповідно до його технічного стану.

Указаний звіт узгоджується з вимогами ОСОБА_6 та не спростований позивачем.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 надав суду звіт № 103 про оцінку автомобіля НОМЕР_1, який складений 15 серпня 2016 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (а.с. 83-98).

Оцінювач ОСОБА_7 визначив ринкову вартість указаного автомобіля на час його пошкодження у розмірі 34 688 грн. 16 коп. При цьому, застосовуючи порівняльний підхід оцінки, він керувався цінами на аналогічні автомобілі за даними інтернет видання https://rst.ua, а не рекомендованими Методикою довідковими матеріалами, хоча підстави для визначення вартості пошкодженого автомобіля згідно з п. 7.35 ОСОБА_6 відсутні.

Також у цьому звіті ринкова вартість автомобіля ОСОБА_3 визначена станом на 23 липня 2016 року, тобто, на час, який не відповідає даті виплати ПАТ «СК «Перша» позивачеві страхового відшкодування.

Звіт оцінювача ОСОБА_7 не відповідає вимогам ОСОБА_6 та не містить належну інформацію щодо предмета доказування, отже він є неналежним доказом.

Неврахувавши всіх обставин справи і норм чинного законодавства, не давши належної оцінки доказам у справі, суд першої інстанції помилково виходив з того, що вказаний звіт оцінювача обєктивно підтверджує ринкову вартість пошкодженого автомобіля.

Після розяснення апеляційним судом сторонам права на вчинення процесуальної дії (ч. 4 ст. 10 ЦПК України) ОСОБА_3 відмовився від проведення відповідної автотоварознавчої експертизи.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «СК «Перша» про стягнення страхового відшкодування є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, апеляційний суд виходить з наступного.

Предявляючи позов до суду, ОСОБА_3 зазначив, що спірні правовідносини регулюються Законом України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023-ХІІ). Також він керувався нормами Закону № 1961-ІV.

У преамбулі Закону № 1023-ХІІ зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У відповідності до ст. 1 Закону № 1023-ХІІ: споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника; виконавець субєкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція.

Отже, до відносин, які регулюються Законом № 1023-ХІІ, належать ті, що виникають із договорів про придбання або замовлення послуг, у тому числі з договорів страхування, які укладені між виконавцем і споживачем для задоволення особистих потреб останнього, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

В свою чергу Закон № 1961-ІV регулює відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України (преамбула Закону № 1961-ІV).

У статті 1 Закону № 1961-ІV визначено, що: страхувальники юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу (пункт 1.1); потерпілі юридичні та фізичні особи, життю, здоровю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.(пункт 1.3).

Тобто, цей Закон направлений на захист життя, здоровя та майна третіх осіб.

Матеріали справи вказують на те, що між сторонами виник спір з приводу відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача під час дорожньо-транспортної пригоди. При цьому спір між ОСОБА_3 та ПАТ «СК «Перша» обумовлений невиплатою страховиком у повному розмірі, як на думку позивача, страхового відшкодування за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

ОСОБА_3 не є стороною цього договору, тому положення Закону № 1023-ХІІ не поширюються на спірні правовідносини, що випливають із Закону № 1961-ІV. До того ж, вимоги ОСОБА_3 не містять посилання на порушення прав, гарантованих Законом № 1023-ХІІ.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не користується пільгами щодо сплати судового збору за предявленими до ПАТ «СК «Перша» вимогами, тому, у звязку з відмовою в позові на нього слід покласти судовий збір за цими вимогами.

ОСОБА_3 заявив позов у частині майнових вимог з ціною 16 948 грн. 81 коп. (15948,81+1000). При цьому, суд першої інстанції не вимагав він нього сплати судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. (1378х0,4).

В позові ОСОБА_3 відмовлено на 15 948 грн. 81 коп., тобто на 94,1% (15948,81х100:16948,81), отже з позивача на користь держави слід присудити 518 грн. 67 коп. судового збору (551,2х94,1:100).

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2016 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» страхового відшкодування та судового збору скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення 15 948 грн. 81 коп. страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 518 грн. 67 коп. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_8

Судді: /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 34