Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 2-2061/11-ц Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.Є.
Провадження № 22-ц/778/4797/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Кочеткової І.В.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2012 року по справі

за позовом прокурора Хортицького району м. Запоріжжя в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2011 року прокурор Хортицького району м. Запоріжжя в інтересах ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 було укладено: кредитний договір № 34.2/СК-007.07.2 від 28 вересня 2007 року з додатковою угодою до нього від 21 серпня 2008 року та кредитний договір № 34.2/СК-008.07.2 від 01 жовтня 2007 року.

Відповідно до змісту п. 1.1, 1.3 кредитного договору №34.2/СК-007.07.2 від 28 вересня 2007 року банк надав позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 39 600,00 доларів США, терміном по 28 вересня 2009 року включно, з встановленням процентної ставки в розмірі 15,0 % річних.

Згідно до змісту п. 1.1, 1.3 кредитного договору №34.2/СК-008.07.2 від 01 жовтня 2007 року банк надав позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 39 600,00 доларів США, терміном по 01 жовтня 2009 року включно, з встановленням процентної ставки в розмірі 15,0 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 перед банком за вказаними кредитними договорами між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 28 вересня 2007 року та договір поруки від 01 жовтня 2007 року, відповідно до умов яких поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитними договорами.

ОСОБА_4 були порушені умови кредитних договорів щодо повернення кредиту та нарахованих процентів, внаслідок чого станом на 30 травня 2011 року виникла наступна заборгованість:

- за кредитним договором № 34.2/СК-007.07.2 від 28 вересня 2007 року: прострочена заборгованість за кредитом - 39 596,89 доларів США (що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ- 7,9759 грн. за 1 долар США станом на 30 травня 2011 року становить 315 820,83 грн.); прострочена заборгованість за процентами - 6 882,01 доларів США (що у гривневому еквіваленті становить 54 890,22 грн.), пеня - 24300,79 доларів США (що у гривневому еквіваленті становить 193 820,67 грн.). Загальна сума заборгованості за договором складає 70 779,69 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 564 531,73 грн.

- за кредитним договором № 34.2/СК-008.07.2 від 01 жовтня 2007 року: прострочена заборгованість за кредитом - 39 596,89 доларів США (що у гривневому еквіваленті становить 315 820,83 грн.), прострочена заборгованість за процентами - 6 930,82 доларів США (що у гривневому еквіваленті становить 55 279,53 грн.), пеня - 24323,98 доларів США (що у гривневому еквіваленті становить 194 005,63 грн.). Загальна сума заборгованості за договором складає 70 851,78 доларів США.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_4 перед ПAT «Родовід Банк» станом на 30 травня 2011 року становить 141 631,47 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ- 7,9759 грн. за 1 долар США - станом на 30.05.2011 становить 1 129 638,44 грн.

23 травня 2011 року було направлено лист-претензію на адресу ОСОБА_4 (вих. № 132-477) та на адресу ОСОБА_3 (вих. № 132-478) з вимогою в строк до 23 червня 2011 року повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та суму нарахованої пені, які були отримані 24 травня 2011 року.

На підставі зазначеного прокурор просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №34.2/СК-007.07.2 від 28 вересня 2007 року та кредитним договором №34.2/СК-008.07.2 від 01 жовтня 2007 року в сумі 141 631,47 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ- 7,9759 грн. за 1 долар США - станом на 30.05.2011 становить 1 129 638,44 грн.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2012 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 141631,47 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ 7,9759 грн. за 1 долар США становить 1 129 638,44 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 3219 грн.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на припинення поруки, наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_4 отримала повістку, причини неявки не повідомила (а.с. 218).

Відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України неявка ОСОБА_4 не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, прокурора, представника банку, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд ухвалив рішення, яким суму заборгованості за кредитними договорами стягнув солідарно з боржника та поручителя.

Рішення суду оскаржується поручителем.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Проте суд, вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості з поручителя як солідарного боржника, не звернув уваги на зазначені вимоги закону та не дослідив належним чином умови договорів поруки, не перевірив чи давав згоду поручитель на внесення змін в основне зобовязання щодо збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом.

Із матеріалів справи вбачається, що між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступник ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_4 були укладені кредитний договір № 34.2/СК-007.07.2 від 28 вересня 2007, за умовами якого банк надав позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 39 600,00 доларів США, терміном по 28 вересня 2009 року включно, з встановленням процентної ставки в розмірі 14,5 % річних, та кредитний договір № 34.2/СК-008.07.2 від 01 жовтня 2007 року, за умовами якого банк надав позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 39 600,00 доларів США, терміном по 01 жовтня 2009 року включно, з встановленням процентної ставки в розмірі 14,5 % річних.

Виконання кредитних зобовязань було забезпечено порукою ОСОБА_3

За умовами договору поруки від 28 вересня 2007 року, укладеному між банком та ОСОБА_3, поручитель зобовязався солідарно відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобовязань ОСОБА_4 за кредитним договором №34.2/ск-007.07.2 від 28 вересня 2007 року по поверненню суми кредитної лінії 39600 доларів США, з процентною ставкою за користування кредитом 14,5% зі строком погашення 28 вересня 2009 року ( п.1.1.1.2 договору поруки.).

За умовами договору поруки від 01 жовтня 2007 року,укладеному між банком та ОСОБА_3,поручитель зобовязався солідарно відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобовязань ОСОБА_4 за кредитним договором 34.2/СК-008.07.2 від 01 жовтня 2007 року по поверненню суми кредитної лінії 396000 доларів США, з процентною ставкою за користування кредитом 14,5% зі строком погашення 01 жовтня 2009 року ( п.1.1.1.2 договору поруки).

В наступному за домовленістю між банком та ОСОБА_4 з 21.08.2008 року процентна ставка за користування кредитними коштами була збільшена з 14,5% річних до 15,0 % річних.

За кредитним договором №34.2/ск-007.07.2 від 28 вересня 2007 року банком проценти за кредит по 20.09.2008 року нараховані в розмірі 14,5%, а з 21.09.2008р. по 15% (а.с.21).

За кредитним договором 34.2/СК-008.07.2 від 01 жовтня 2007 року банком проценти за кредит по 20.09.2008 року нараховані в розмірі 14,5%, а з 21.09.2008р. - по 15% ( а.с.16).

Так, відповідно до п.4.3. договорів поруки всі зміни та доповнення до нього дійсні лише в тому разі, якщо здійснені у письмовій формі і підписані уповноваженими на це представниками обох сторін.

Зазначена умова договорів поруки є результатом домовленості між сторонами, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин.

Банк не надав доказів, що поручитель давав згоду в порядку та у спосіб, який передбачений договором поруки, на його зміну, додаткові угоди до договорів поруки у зв'язку збільшенням процентної ставки за користування кредитами між банком та поручителем не укладалися.

Отже, з 21 серпня 2008 року збільшився обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_3 без його згоди, що є порушенням п. 4.3 договорів поруки від 28 вересня 2007 року та від 01 жовтня 2007 року і з огляду на положення ч. 1 ст. 559 ЦК України з моменту такого збільшення обов'язок ОСОБА_5 за договорами поруки повністю припинено, а відтак, відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитними договорами з поручителя.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-100цс12 від 26 вересня 2012 року, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України має враховуватися судами України.

Суд не звернув увагу на зміну зобовязання без згоди поручителя і збільшення обсягу його відповідальності, не застосував ч.1 ст.559 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення позовних вимог до ОСОБА_3

У відповідності до п.п.1,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене рішення суду щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові до нього.

Вимога апеляційної скарги про скасування рішення суду в повному обсязі є безпідставною, боржник рішення суду не оскаржує. У відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Вимоги апеляційної скарги щодо закриття провадження у справі за п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України з посиланням на те, що тотожні вимоги предявлялися до ОСОБА_6 та ОСОБА_3, також є неприйнятними.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі з указаних підстав можливе, якщо рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

В кримінальному провадженні заявлявся позов про відшкодування матеріальних збитків,завданих злочином. У даній справі заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами з підстав неналежного виконання зобовязань по поверненню кредиту. Оскільки предмети та підстави позовів різні, то підстави для закриття провадження у справі згідно пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України відсутні, а справа підлягає вирішенню на загальних підставах.

Керуючись ст. ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2012 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитними договорами та судового збору з ухваленням нового рішення про відмову в позовних вимогах до ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: