Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5279/16 Головуючий у 1 інстанції: Кущ Т.М.
Є.У. № 327/284/16-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Спас О.В.,

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Розівського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.02.2016 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 18 221,65 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 04 вересня 2016 року має заборгованість в сумі 26 293,90 грн., із яких 16 750,76 грн. - заборгованість за кредитом; 1539,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 680,12 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також 5 269,78 грн. - штрафи відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України стягнути з відповідача вищевказану заборгованість і відшкодувати судові витрати.

Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з п.3 ст. 312 ЦПК України за результатами розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду першої інстанції і передає питання на новий розгляд, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Процедура пред'явлення позову та відкриття провадження у справі регулюється главою 2 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції

Вимоги до форми і змісту позовної заяви визначені у статті 119 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно з ч. 5 зазначеної статті до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою судді від 18 жовтня 2016 р. позовну заяву Банку залишено без руху з тих підстав, що заявлені банком вимоги є неконкретними, до позовної заяви не додано розрахунок заборгованості, позивачем пред'явлено позов про стягнення боргу за договором від 10.02.2016 року, тоді як до позовної заяви додана заява позичальника про надання кредиту від 29.10.2008 року, за якою судовим рішенням вже стягнута сума заборгованості.

Проте, із матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач у позовній заяві зазначив, що позов пред'явлено у зв'язку з невиконанням зобов'язань відповідачем по повергненню кредиту за договором від 10 лютого 2006 року р., визначив розмір заборгованості за кредитом та розміри складових - процентів, комісії, пені, розрахунок заборгованості надано у додатку до позовної заяви,послався на норми матеріального права та зазначив вимоги до відповідача.

Тобто, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач у ній виклав обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначив докази, які, на його думку, підтверджують наведені обставин. До позовної заяви позивач надав копію відповідних письмових доказів, в тому числі і розрахунок заборгованості.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст. 4, 5, 10 ЦПК України).

З огляду на принцип диспозитивності у цивільному процесі особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

За змістом ст. ст. 10,11, 119 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладенням відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

В силу ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, які, відповідно до ст. 60 ЦПК України, надаються сторонами, які беруть участь у справі. Крім цього, до відкриття провадження у справі суддя перевіряє чи має заявник відповідно ст.3 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма й зміст заяви вимогам закону, чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом, перешкод для відкриття провадження у справі.

Суддя на цій стадії не має права давати оцінку доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги

Позивач сформулював та зазначив обставини, які, як на його думку, доводять підстави для стягнення на його користь заборгованості, у визначеному ним розмірі, а також долучив у додатках до позову розрахунок заборгованості.

Відкриття провадження у справі не позбавляє суд першої інстанції в разі необхідності провести попереднє судове засіданні.

Як встановлено ч. 6 ст. 130 ЦПК України у попередньому судовому засіданні суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню, з'ясовує які докази подані чи подаються на попередньому судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Між тим, суд першої інстанції за власною ініціативою визначив докази, які на його думку, необхідні для розгляду справи по суті.

Питання чи надані позивачем докази є належними і достатніми, а також надання юридичної оцінки наданим матеріалам, суд має вирішувати в судовому засіданні при розгляді справи по суті, а не на стадії відкриття провадження у справі. Позивач додав до заяви докази, які вважав за потрібне надати суду; якщо ж вони не підтверджують позовні вимоги, то це є підставою для відмови в задоволенні позову.

Окрім того, згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 7 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Вищевикладеним положенням Пленуму суперечить посилання в ухвалі на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог.

Оскільки зазначені в ухвалі судді недоліки не свідчать про невідповідність позовної заяви вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а тому вважати їх обґрунтованою підставою для визнання позовної заяви неподаною та повернення позивачу не можна.

З огляду на викладене та у відповідності до п.3 ст.312 ЦПК України ухвала судді підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307,312 п.3 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Розівського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року по цій справі скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: