Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 до головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Бережної О.О., начальника відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Білан С.В. про визнання дій і бездіяльності неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду зі скаргою, в якій просили визнати неправомірними дії, бездіяльність головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві) Бережної О.О. та начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Білан С.В. та зобов'язати вчинити їх дії щодо виконання чотирьох виконавчих листів за №1/755/224/13, виданих 19 грудня 2013 року Дніпровським районним судом міста Києва на виконання вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 28 серпня 2013 року у кримінальній справі №2604/28988/12.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року, залишеною буз змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

24 травня 2016 року, відмовлено у відкритті провадження за скаргою

ОСОБА_4, ОСОБА_5

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просять скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на дії державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бережної О.О. та начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Білан С.В. суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що розгляд питань щодо примусового виконання вироку суду вирішується відповідно до порядку, встановленого кримінальним процесуальним кодексом України, при цьому оскарження дій державного виконавця в процедурі примусового виконання вироку суду підлягає розгляду в порядку ст. 181 КАС України.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Судами встановлено, що вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 28 серпня 2013 року, який набрав законної сили 25 листопада

2013 року, цивільний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто на їх користь із засудженого ОСОБА_8 по 30 570 грн 50 коп. - в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, по

200 000 грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди, по 2 500 грн - витрат на правову допомогу.

19 грудня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва видані виконавчі листи ОСОБА_4 та ОСОБА_5

29 березня 2016 року заявники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до Дніпровського районного суду м. Києва із скаргою на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця, пов'язані з виконанням вищевказаного судового рішення в частині задоволення цивільного позову.

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом відповідно до вимог КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК).

Оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 181 КАС України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Беручи до уваги зазначене висновки судів, що подана скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а провадження не підлягає відкриттю, є законними та обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків не спростовують.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до

ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня

2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Т.О.Писана