АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Винту Ю.М., Половінкіної Н.Ю.

секретар Герман Я.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права спільної часткової власності на житловий будинок з визначенням частки майна в натурі та усунення перешкод в здійсненні права власності.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 жовтня 2015 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та залишено її позовну заяву без розгляду.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку.

У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що житловий будинок літ. «А», загальною площею 79,5 кв.м., житловою - 46,0 кв.м., який складається із трьох житлових кімнат по АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності йому - 2/3 ідеальних частки та ОСОБА_4 - 1/3 ідеальна частка, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 травня 2006 року.

____________________________________________________________________________________________

№ 22ц-38/16 р. Головуючий у 1-й інстанції Данилюк М.І.

Категорія: 2 Доповідач Кулянда М.І.

Вказує, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу проживає за кордоном, участі в утриманні будинку в належному стані не приймає, коштів на проведення ремонтних робіт не надає, не займається його благоустроєм.

Зазначає, що вказаний будинок, згідно рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради у м. Чернівці визнано ветхим, він перебуває в аварійному стані, а тому поділ майна в натурі між ними є неможливим.

Вважає, що частка ОСОБА_4 в праві власності на житловий будинок є незначною, а саме - 1/3, вона не може бути виділена в натурі, а спільне володіння і користування таким майном є неможливим. Припинення права власності не завдасть ОСОБА_4 істотної шкоди, оскільки у спірному будинку вона не проживає та забезпечена іншим житлом.

Ним на депозит суду внесено вартість частки майна ОСОБА_4 в сумі 124 898 гривень.

У зв'язку з наведеним, просив суд:

- припинити право власності ОСОБА_4 на 1/3 ідеальну частку в житловому будинку літ. «А», загальною площею 79,5 кв.м., житловою - 46,0 кв.м., який складається із трьох житлових кімнат по АДРЕСА_2;

- визнати за ним право власності на 1/3 ідеальну частку в житловому будинку літ. «А», загальною площею 79,5 кв.м., житловою - 46,0 кв.м., який складається із трьох житлових кімнат по АДРЕСА_2;

- стягнути з нього на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості її частки в праві спільної власності на майно в розмірі 124 898 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 жовтня 2015 року у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте ухвалене у справі судове рішення вказаним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності та недоведеності позовних вимог.

Так, суд зробив висновок, що будинок знаходиться в аварійному стані та потребує ремонту, відповідачка не має іншого житла, вона є пенсіонеркою, а тому припинення її права на частку у спірному будинку завдасть їй істотної шкоди, оскільки квартира є її єдиним та постійним місцем проживання.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов його внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Це згідно п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення, яким позов слід задовольнити.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 1993 року та свідоцтва про право на спадщину від 16 травня 2000 року ОСОБА_3 є власником 2/3 ідеальних частин будинку по АДРЕСА_2.

1/3 ідеальна частина спірного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16 травня 2000 року належить ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

ОСОБА_3 було внесено 124 898 гривень на депозитний рахунок суду грошової компенсації вартості належної ОСОБА_4 1/3 частки спірного будинку.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-68цс14 від 02 липня 2014 р. щодо припинення права особи на частку у спільному майні відповідно до статті 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

У справі встановлено, що частка майна відповідача у спільній частковій власності є незначною та становить 1/3 частку у житловому будинку, він є неподільним, спільне володіння та користування сторонами вказаним будинком є неможливим, оскільки між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки, а також через аварійний стан житлового будинку, що підтверджується висновком експерта з оцінки технічного стану будівель і споруд від 28 січня 2016 року, з якого вбачається, що вказаний будинок належить до об'єктів зі значним ступенем ризику, він є аварійним і непридатним для подальшої безпечної експлуатації ( а.с. 216-225).

Судом також встановлено, що на момент подання позову відповідачці ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_3, яку вона, під час розгляду справи судом першої інстанції, подарувала ОСОБА_5 Також, в ході розгляду справи відповідачка знялася з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_1 та зареєструвалась у спірному будинку, що свідчить про штучне погіршення нею своїх житлових умов та майнового стану.

Крім того, відповідачка більше 10 років знаходиться за кордоном, що не заперечувалося її представником.

При перебуванні в Україні відповідачка користується житловою площею в квартирі, що знаходиться по АДРЕСА_1 яка придбана шляхом сплати пайових внесків її чоловіком ОСОБА_6

Тому з урахуванням зазначених обставин справи колегія суддів вважає, що припинення права відповідачки на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам як співвласнику майна, не порушить її житлових прав.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, оскільки є правові й фактичні підстави для припинення права власності відповідача на частку спірного будинку, із виплатою її грошової компенсації та визнання права за позивачем на 1/3 ідеальну частку в будинку АДРЕСА_2

Дійсна вартість частки відповідача у будинку в розмірі 124 898 гривень визначена висновком судової будівельно-технічної експертизи (а.с.92-116) й відповідачем не спростована.

Суд першої інстанції, не зважаючи на вказані положення закону та обставини справи, дійшов помилкового висновку щодо безпідставності та недоведеності позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 3, 4 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 жовтня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/3 ідеальну частку у спільній частковій власності в будинку АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію 1/3 ідеальної частки в будинку АДРЕСА_2 у розмірі 124 898 гривень, що знаходяться на рахунку ТУ ДСА України в Чернівецькій області (номер рахунку 0089, код 26311401 в ГУ ДКСУ у Чернівецькій області, код банку 856135).

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 ідеальну частку в будинку АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 373 гривень 89 копійок судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді: підписи/

З оригіналом згідно: