Справа № 676/7211/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2016 року Чемеровецький районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді- Борсука В.О.,

з участю секретаря - Цугелъ Т.В.,

з участю позивача- Баблонюк О.В,

з участю представників відповідача- Місяця А.П, ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чемерівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_2, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що 23.11.2015 року ОСОБА_3, у приміщенні Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області на сходинковій клітці повідомив ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що ОСОБА_2 перебуває у стані спяніння позивач вказує, що вищезазначене не відповідає дійсності, оскільки відповідач намагався створити, враження у невизначеному колі осіб про аморальну поведінку позивача, так як остання є кваліфікованим юристом та представляє інтереси людей в судах з 2008 року та працює на посаді помічника адвоката. Тому відомості наведені та поширені відповідачем щодо фактів та моральних якостей позивача є негативними, образливими такими що не відповідають дійсності. Із часу поширення даної завідомо неправдивої інформації позивач перебуває в стані морального пригнічення та дискомфорту, порушився нормальний ритм життя, стан здоровя позивача, а тому просить визнати такими, що не відповідають дійсності, порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача поширені відомості відповідачем 23.11.2015 року, та стягнення моральної шкоди в сумі 20 000 грн. та судовий збір, сплачений нею при подачі позову до суду.

В судове засідання позивач зявилася, позовні вимоги підтримала.

Представники відповідача в судове засідання з'явилися, позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову, вказуючи, що поширенні фрази 23.11.2015 року близько 14.10. год, на сходовій клітці Камянець-Подільського міськрайонного суду «дивіться, вона п'яна» ОСОБА_3, прізвища, ім'я чи ім'я по-батькові позивача не прозвучали. ОСОБА_3 спускаючись по сходовій клітині запитав в когось з присутніх осіб «з вами все добре?», та, не почувши відповіді від будь-кого, попрямував далі. Крім того, будь-яких інших доказів (відео, аудіо), крім показів свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які перебувають в дружніх відносинах з позивачем, ОСОБА_2 не надано.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змальгальності.

Згідно з вимогами статті 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Статтями 297, 299 Цивільного кодексу України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі та на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі і своєї ділової репутації.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями і одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. (п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи « № 1 від 27.02.2009 року розяснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, ушкодженням здоровя, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст.1167 Цивільного кодексу України, абзацу 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.1995 року № 4 «Про судову практику в справі про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останньої в її заподіянні.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_2 не надано доказів вчинення відповідачем ОСОБА_3 протиправних дій щодо неї, а тому в діях останньої відсутній юридичний склад даного правопорушення, що підтверджується поясненнями свідків зі сторони позивача і відповідача, і незацікавлених в даній справі свідків, даними в ході судових засідань, та іншими доказами, наданими сторонами.

Оцінюючи докази в їх сукупності, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд вважає, що викладені в її позовній заяві обставини, при яких відповідач поширив інформацію, що позивач перебуває в стані спяніння, та надані нею безпосередньо пояснення вже в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними нижче в даному рішенні суду доказами.

Під час судового розгляду справи свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, вказали, що 23 листопада 2015 року близько 14 год. 00 хв., перебували в Кам'янець-Подільському міськрайонному суді Хмельницької області в зв'язку зі слуханням судової справи, в якій останні брали участь. Близько 14 год. 15 хв. свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували поряд зі сходовою кліткою, де на той час перебували позивач та свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, та бачили, що ОСОБА_3 спускаючись по сходовій клітині запитав в когось з присутніх осіб «з вами все добре?», та, не почувши відповіді від будь-кого, попрямував далі. Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечують факт поширення вислову «ти п'яна» ОСОБА_3. Свої позовні вимоги ОСОБА_2 підтверджує допитаними в якості свідків показами гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5, які були присутні при поширенні відповідачем недостовірної інформації, а саме виразу - «дивіться, вона п'яна». Аналізуючи вказані покази, варто звернути увагу на наступне. Так, свідок ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_5 вказали, що ОСОБА_3, 23 листопада 2015 року близько 14 год. 10 хв., на сходовій клітці Кам'янець-Подільського районного суду Хмельницької області, проходячи повз ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 призупинився і повідомив - «дивіться, вона п'яна». Позивач ОСОБА_2, надаючи свої пояснення вказала, що при цьому, ОСОБА_3 озвучив фразу «дивіться, вона п'яна», вказуючи лівою рукою на позивача, після чого зачекавши відповіді ОСОБА_8 близько 2 хв., пішов далі. Такі пояснення позивача не збігаються з показами свідків, які при наданні пояснень не підтвердили той факт, що ОСОБА_3 вказував рукою на позивача. Більше того, зазначені свідки вказали, що 2 хвилин ОСОБА_3 на сходовій клітці не стояв, а пішов, не дочекавшись відповіді. Більше того, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що вони вважають, що ОСОБА_3 адресував фразу «дивіться, вона п'яна» саме до ОСОБА_2, оскільки остання «розчервонілася». Вказані свідки не повідомили суду більше будь-яких данних, які б свідчили про те, що зазначені слова були адресовані саме ОСОБА_2 Крім того, при поширенні фрази «дивіться, вона п'яна» ОСОБА_3, прізвища, ім'я чи ім'я по-батькові позивача не прозвучали.

Також позивач ОСОБА_2 не надала суду доказів понесення нею моральних страждань, вказаних в позовній заяві, якими можуть бути відповідно до ст. 1167 ЦК України медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоровя у звязку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права позивача, висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності.

В ході розгляду справи не підтверджено показаннями свідків факт завдання ОСОБА_2 моральної шкоди, зокрема, про важкий душевний стан позивача, спричинений правопорушенням, її переживання, хвилювання, зміни в самопочутті, загальному душевному настрої, стані здоровя, способі життя, спілкування, звичках, працездатності, про реальні зміни у житті, в роботі.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення з відповідача ОСОБА_3І моральної шкоди в сумі 20 000 грн. та судових витрат в сумі 1705,20 грн. є безпідставним та необґрунтованим, а тому за таких обставин відсутні правові підстави для його задоволення. Керуючись ст.ст.10,60 11,212-215 ЦПК України, ст. 1167 ЦК України, ст. 68 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди», суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди відмовити.

На рішення, через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів.

Суддя Чемеровецького

районного суду ОСОБА_9