Справа № 450/1886/14-ц Провадження № 2/450/90/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді - Данилів Є.О.

при секретарі - Курпіта П.І.

з участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника відповідача КСП «Гряда» -Сідловської І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Колективного сільськогосподарського підприємства «Гряда» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу,-

встановив:

10.07. 2014 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Колективного сільськогосподарського підприємства «Гряда» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу. У позовній заяві позивач просить суд визнати незаконним наказ Колективного сільськогосподарського підприємства «ГРЯДА» №1 від 17.03.2014 р. «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1.»; поновити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на посаді заступника голови правління Колективного сільськогосподарського підприємства «ГРЯДА» (80380, Львівська область, Жовківський район, с. Гряда, ); стягнути з Колективного сільськогосподарського підприємства «ГРЯДА» (80380, Львівська область, Жовківський район, с. Гряда, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини:

наказ Колективного сільськогосподарського підприємства «ГРЯДА» №1 від 17.03.2014 р. «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1.» позивач вважає незаконним, оскільки: не підтверджено факту його відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня; не з'ясовано причин відсутності його на роботі (оскільки звільнення на підставі можливе лише у випадку прогулу беж поважних причин); не отримано жодних письмових пояснень від позивача щодо причин та поважності відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня; не видано належно оформлену трудову книжку та не проведено розрахунок; не ознайомлено позивача та не видано копії наказу про звільнення з роботи; після звільнення позивачеві не видано трудової книжки.

На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково суду пояснив, що про те, що його звільнено він дізнався від свого представника 11.06. 2014 року. Позивач робочого місця в КСП «Гряда» не мав, офісу за місцем знаходження відповідача немає. З 2012 року позивач голову правління КСП «Гряда» ОСОБА_4 не може знайти для вирішення питань діяльності підприємства. Своїх функціональних обов'язків не знає, при обранні його на зборах правління КСП «Гряда» як заступника голови правління його функціональні обов'язки не визначалися, посадової інструкції посади заступника голови правління КСП «Гряда» позивач не підписував, заробітної плати не отримував. На його думку він (позивач) повинен був перевіряти діяльність підприємства. В 17 -20 лютому 2014 року позивач перебував в КСП «Гряда» за місцем знаходження в с. Гряда, Жовківського району, перевіряв стан майна, оскільки попри те, що був заступником голови правління, він є одним із засновників підприємства. Жодних поштових відправлень від КСП «Гряда» не отримував.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги підтримав, позов просить суд задоволити із підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача КСП «Гряда» - Сідловська І.Ю. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, пояснення дала аналогічні викладеним у письмовому заперечені проти позову (а.с. 40-43) з якого слідує, що при звільнені позивача було дотримано вимог закону. Крім того, представник відповідача подав суду письмову заяву про застосування строку позовної давності, оскільки 17.03. 2014 року позивачеві скеровано лист про необхідності з'явитися для отримання трудової книжки, а також копію оскаржуваного наказу. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду 10.07. 2014 року, останній пропустив місячний строк позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

згідно п. 10.3 Статуту КСП «Гряда» (а.с.77-90) Загальні збори члені підприємства, крім іншого, приймають рішення про звільнення заступників голови підприємства. Відповідно до п. 10.2 Статуту КСП «Гряда» (а.с.77-90) У період між зборами справами підприємства керує правління підприємства.

Із Трудової книжки НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 видно, що останній 10.09. 2012 року був прийнятий на посаду заступника голови правління КСП «Гряда», підстава - Наказ № 1к від 03.09. 2012 року. Згідно довідки № 8 від 01.10. 2015 року, видана КСП «Гряда» ОСОБА_1 працював заступником голови правління КСП «Гряда» за основним місцем роботи з 10.09. 2012 року по 17.02. 2014 року з місячним окладом 1 300 грн.

Згідно протоколу засідання правління КСП «Гряда» від 07.03. 2014 року (а.с. 55-56) правління КСП «Гряда» одноголосно вирішили подати на затвердження загальним зборам членів КСП «Гряда» рішення правління КСП «Гряда» від 07 березня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника голови правління КСП «Гряда» на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин з 17 лютого 2014 року.

Згідно Наказу № 1 від 17.03. 2014 року «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1.» ОСОБА_1 заступника КСП «Гряда» з 17.02. 2014 року у зв'язку з прогулом без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України звільнено. Із Трудової книжки НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 видно, що запис про звільнення до такої внесений.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення терміну його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" із подальшими змінами, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 1471, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Актами № 11 про відсутність працівника на робочому місці від 17.02. 2014 року (а.с. 44); № 12 про відсутність працівника на робочому місці від 18.02. 2014 року (а.с. 45); № 13 про відсутність працівника на робочому місці від 19.02. 2014 року (а.с. 46); № 14 про відсутність працівника на робочому місці від 20.02. 2014 року (а.с. 47); № 15 про відсутність працівника на робочому місці від 21.02. 2014 року (а.с. 48) встановлено відсутність позивача протягом 17 - 21 лютого 2014 року з 08:00 год. по 17:00 год. в офісі КСП «Гряда». Зазначені акти позивачем не оспорювалися та їх законність підтверджується Табелем обліку використаного робочого часу за лютий 2014 року КСП «Гряда» (а.с. 49). Всупереч ч.ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено перед судом факту його перебуванням за місцем праці в КСП «Гряда» у зазначений в актах період часу. Крім того, судом враховано пояснення позивача з яких слідує, що його посадових обов'язків йому не відомо, про те чи перебував ОСОБА_1 за місцем своєї праці у згаданий вище період протягом робочого часу останній достовірно сказати не може. Таким чином, вказані вище Акти про відсутність працівника на робочому місці не суперечать поясненням позивача наданим суду у судовому засіданні, а також викладеним у письмові формі та зареєстрованим судом 19.09. 2016 року з яких слідує, що позивач дійсно був відсутнім у спірний період на роботі .

Відповідачем 24.02. 2014 року на адресу позивача скеровано лист щодо отримання пояснень причин відсутності на роботі, що підтверджується Описом цінного листа (а.с. 51) із відтиском печатки Поштамту, а також товарно - транспортними накладними № 6753, № 9806 (а.с. 53 - 54), Актом від 07.03. 2014 року (а.с. 54).

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що Наказу № 1 від 17.03. 2014 року «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1.» прийняти відповідачем законно із дотриманням вимог зазначених вище норм КЗпП України.

Крім того, згідно матеріалів справи (а.с. 58) на ім'я ОСОБА_1 07.03. 2014 року відповідачем скеровано повідомлення про дату та час скликання загальних зборів членів КСП «Гряда».

Матеріалами справи (а.с. 59 -62) підтверджено той факт, що відповідачем на адресу позивача було надіслано: 17.03. 2016 року - лист про необхідність з'явитися на підприємство за отриманням трудової книжки, розрахунку та наказу про звільнення.

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку про відсутність обставин, які позивач у позовній заяві вказує як підстави позову.

Беручи до уваги законність Наказу № 1 від 17.03. 2014 року «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1.» у позивача відсутні правові підстави для поновлення на роботі, а також визначені ст. 235 КЗпП України на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В свою чергу слід зазначити, що Довідка № 16 видана 07.07. 2016 року, видана ТзОВ «Ната Дент» вказує на те, що ОСОБА_1 з 17.02. - 21. 02. 2014 року перебував на прийомі у лікаря стоматолога, що підтверджує його відсутність на місці роботи, а також суперечить особистим поясненням позивача з яких слідує, що у спірний період він перебував на місці роботи.

У п. 11 Постанови № 14 від 18.12. 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум ВСУ роз'яснив наступне: встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Беручи до уваги зазначене вище та те, що позов ОСОБА_1 не обґрунтований, заява відповідача про застосування строку позовної давності до позовних вимог задоволенню не підлягає.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 4 ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 61, ч. 4 ст. 88, ст.ст. 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Колективного сільськогосподарського підприємства «Гряда» про:

визнання незаконним наказу Колективного сільськогосподарського підприємства «ГРЯДА» №1 від 17.03.2014 р. «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1.»;

поновлення ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на посаді заступника голови правління Колективного сільськогосподарського підприємства «ГРЯДА» (80380, Львівська область, Жовківський район, с. Гряда, );

стягнення з Колективного сільськогосподарського підприємства «ГРЯДА» (80380, Львівська область, Жовківський район, с. Гряда, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, -

відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

СуддяЄ. О. Данилів