У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді: - ОСОБА_1,

суддів Ковалевича С.П. Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на рішення Дубровицького районного суду від 09 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубровицького районного суду від 09 листопада 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду необґрунтованим та таким, що ухвалене без урахування дійсних обставин справи, представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі пояснює, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі сторін по справі, позивача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та притягнуто до кримінальної відповідальності, а в подальшому рішенням суду з нього стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальну та моральну шкоду в сумі 105 839,69 грн.. Доводить, що судами не було належним чином досліджено саму подію ДТП і її обставини та вказує, що на момент її скоєння відповідач був у стані алкогольного спяніння, через що його гужовий віз був фактично некерований, і до того ж, він не був обладнаний світловідбиваючими пристроями, як того вимагають Правила дорожнього руху. Зазначає, що в результаті ДТП позивач також зазнав певних негативних наслідків, зокрема: настання інвалідності, постійних витрат на ліки, моральних страждань через усвідомлення події та кримінальне розслідування, тощо, а тому вони мають бути частково компенсовані іншим учасником ДТП. Покликаючись на неправомірність рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення осіб, що зявились в судове засідання, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вироком суду, який набрав законної сили, встановлена вина позивача у вчиненні ДТП, рішенням суду у цивільній справі покладено обовязок відшкодувати завдану шкоду саме на позивача, як винну особу, а його позовні вимоги до ОСОБА_4 не обґрунтовані жодними доказами, а тому є безпідставні.

__________________________________________________________________________

Справа № 560/1337/15-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_5

Провадження № 22-ц 787/215/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_1

На підтвердження даного висновку в рішенні наведені відповідні мотиви та докази, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Судом встановлено, що 04 лютого 2008 року біля 18 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі сполученням Городище-Дубровиця біля с.Тумень Дубровицького району порушив вимог п.12.2, п.12.3 та п.19.3 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з гужовою повозкою, якою керував ОСОБА_4 У результаті чого спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 10 липня 2009 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Вирок набрав законної сили 20 жовтня 2009 року (а.с. 29, 30).

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 09.08.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 8389,69 грн. матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я та 97 450,00 грн. моральної шкоди, а всього 105839,69 грн.

Вказане рішення набрало законної сили 06 листопада 2012 року (а.с. 31,32).

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом про стягнення на його користь з ОСОБА_4 4 800,55 грн матеріальної та 100 000 грн моральної шкоди, зазначив, що в зіткненні його автомобіля та гужової повозки під куруванням ОСОБА_4 також була вина останнього, оскільки він був керував гужовою повозкою без світло відбиваючих поворотів у стані алкогольного сп»яніння.

Разом з тим, на підтвердження своїх вимог ОСОБА_2 не долучив до матеріалів справи жодних доказів.

З обставин, встановлених вироком Дубровицького районного суду від 10 липня 2009 року, не вбачається, що відповідач 04 лютого 2008 року на автодорозі Городище-Дубровиця біля с.Тумень Дубровицького району при керуванні гужовою повозкою допустив порушення Правил дорожнього руху, які потягли зіткнення його гужової повозки з автомобілем позивача.

Не встановлені такі обставини і рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 09.08.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди та моральної шкоди.

Окрім цього, позивач не подав до суду доказів про те що, внаслідок ДТП з вини ОСОБА_4 йому завдані тілесні ушкодження, а встановлення йому групи інвалідності пов»язано з наслідками ДТП, що сталася 10 липня 2008 року.

Виходячи з того, що зазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлена вина ОСОБА_2 у заподіянні матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_4, його вимоги про стягнення з останнього відшкодування є безпідставними, а доводи апеляційної скарги про часткову компенсацію його затрат другим учасником ДТП такими, що не заслуговують на увагу суду.

Чинне процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою. Що звернулась із апеляційною скаргою, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дубровицького районного суду від 09 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді : Ковалевич С.П.

ОСОБА_6