Справа № 162/992/16-ц
Провадження № 2/162/299/2016
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 грудня 2016 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Глинянчука В.Д.,

з участю секретаря судових засідань Смаль Т.П.,

розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

31 жовтня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі -- ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов умотивовано тим, що 03 березня 2014 року відповідач та Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» (далі - ПАТ «ПтБ», Банк) уклали кредитний договір № 1591/3303ES5D1I на суму 26125,2 гривень. Відповідач належним чином не виконувала своїх зобов'язань по договору. 21 липня 2015 року ПАТ «ПтБ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 20150721-Г, у відповідності до умов якого Банк відступив право вимоги до боржника ОСОБА_2 на суму 24307,78 гривень. Незважаючи на повідомлення позивача про необхідність погашення заборгованості після відступлення права вимоги ПАТ «ПтБ», відповідач не здійснила жодного платежу на користь позивача.

Таким чином, ОСОБА_2 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі 24307,78 гривень, з яких 21119,2 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 236 - заборгованість по комісії; 2952,58 гривень - пеня за порушення графіку погашення заборгованості.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» подало заяву про розгляд справи у відсутності його представника, не заперечує проти заочного розгляду справи.

На призначену дату судового засідання відповідач не з'явилась, хоча належним чином була сповіщена про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила, будь-яких клопотань не подавала.

У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

На підставі частини другої статті 197 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Аналізом доказів по справі встановлено наступне.

Відповідно до заяви-анкети, кредитного договору № 1591/3303ES5D1I від 03 березня 2014 року ОСОБА_2 отримала у ПАТ «ПтБ» 26125,2 гривень строком на 36 місяців з кінцевою датою погашення кредиту 19 березня 2017 року та мінімальною сумою щомісячного платежу 1144 гривень, яка має бути внесена позичальником на рахунок позикодавця у період з 11 по 16 число кожного місяця. Кредит надано позичальнику на придбання меблів шляхом безготівково перерахування коштів на рахунок продавця, зазначеного позичальником. Реальна процентна ставка за кредитом становить 65,55 % річних, абсолютне значення подорожчання кредиту становить 21084,93 гривень. У разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню у розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожен день прострочення.

Згідно з рахунком № 302 від 03 березня 2014 року фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 придбала меблі: кухню «Далія», спальню «Роксолана», які оплачені Банком.

Згідно з договором факторингу № 20150721 від 21 липня 2015 року, витягом з додатку до договору ПАТ «ПтБ» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржника ОСОБА_2 по кредитному договору № 1591/3303ES5D1Iна суму 24307,78 гривень.

27 липня 2015 року ПАТ «ПтБ» повідомило ОСОБА_2 про відступлення права вимоги щодо її заборгованості перед Банком ТОВ «ФК «ЄАПБ».

27 липня 2015 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» направило вимогу відповідачу про необхідність погашення заборгованості.

Відповідно до виписки по особовому рахунку, розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1591/3303ES5D1I ОСОБА_4 належним чином не виконувала своїх зобов'язань внаслідок чого станом на 20 липня 2015 року утворилась заборгованість: 21119,20 гривень - по тілу кредиту; 2952,58 гривень -- пені; 236 гривень - комісія.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного Кодексу України (далі -- ЦК) зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина перша статті 530 ЦК передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, сплата неустойки.

Згідно зі статтею 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

У відповідності з частиною першою статті 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з частиною першою статті 1079 ЦК сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.

Відповідно до частини першої статті 1082 ЦК боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Позивач як фактор набув права вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором.

Подані розрахунки заборгованості вказують на те, що відповідач дійсно порушувала свої зобов'язання по кредитному договору № 1591/3303ES5D1I від 03 березня 2014 року, укладеного з ПАТ «ПтБ».

Підлягають стягненню з відповідача 21119,2 гривень заборгованості за тілом кредиту та 2952,58 гривень пені за порушення графіку погашення заборгованості.

Між тим, 236 гривень комісії не слід стягувати з відповідача з наступних міркувань.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

З поданих позивачем доказів неможливо встановити за які послуги ПАТ «ПтБ» нарахувало ОСОБА_2 236 гривень комісії. За таких умов стягнення цієї суми з відповідача буде незаконним.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами необхідно вирішити відповідно до положень статті 88 ЦПК.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215, 224 ЦПК, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість відповідно до кредитного договору № 1591/3303ES5D1I, укладеного 03 березня 2014 року відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», у розмірі 24071 (двадцять чотири тисячі сімдесят одна) гривня 78 копійок, з яких 21119 (двадцять одна тисяча сто дев'ятнадцять) гривень 20 копійок - заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту); 2952 (дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят дві) гривні 58 копійок - пеня.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення оскаржуваного судового рішення.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук