Справа № 654/9/16-ц
Провадження №2/654/266/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Третьякова І.В.,

за участю секретарів Бакай В.В., Роман Н.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника служби в справах дітей ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Голопристанської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

встановив:

04.01.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просить суд визначити місце проживання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом ним. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 04.11.2011 року розірвано. В період шлюбу у них народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, яка проживає з матір'ю, хоча він вважає, що в інтересах дитини проживати з ним виходячи з того, що він має не малий дохід, працює, позитивно характеризується, має у власності будинок в м.Херсоні, який обладнаний всім необхідним для проживання та виховання дитини, має можливість забезпечити донці належні умови проживання, займатися її вихованням та розвитком. В той час, як відповідач не має достатнього часу для догляду за дитиною, оскільки проживає в м.Гола Пристань, а працює в м.Херсоні. Співмешкає з чоловіком, шлюб між ними не оформлений, проживає в будинку, який їй не належить. Будинок не обладнаний всім необхідним для нормального проживання дитини. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України просить визначити місце проживання сина з ним.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свій позов підтримав, просив задовольнити його вимоги.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав з підстав, зазначених в позові, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, просила в позові відмовити, свої заперечення проти позову надала в письмовому вигляді (а.с.44-45), які зводяться до наступного. Після розірвання шлюбу з позивачем у 2011 році донька ОСОБА_6 залишилася проживати з нею. З 2011 по 2015 рік позивач ніде не працював, оскільки пиячив, не допомагав матеріально дитині, мав заборгованість по аліментах. В період, коли вони перебували у шлюбі позивач допускав агресивні дії та насилля щодо неї та дитини, за що притягався до адміністративної відповідальності. На даний час в спілкуванні з донькою позивач негативно впливає на її психічний та емоційний стан, розповідає негативну інформацію про матір, намагається переконати, що проживати з батьком їй буде краще. Зі свого боку відповідачка характеризується позитивно і за місцем роботи, та попереднього місця роботи, так і за місцем проживання. має належні умови проживання, достатній дохід, та уклала шлюб з ОСОБА_7 Вважає, що відсутні будь-які виключні обставини, як б давали підстави розлучити дитину з матір'ю.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в позові з підстав, викладених в запереченнях проти позову.

Представник служби у справах дітей Голопристанської міської ради надала суду та підтримала висновок від 16.03.2016 року № 12-22/43, відповідно до якого служба у справах дітей вважає за доцільне визначити для малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання з її матір'ю ОСОБА_3.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, заслухавши думку неповнолітньої дитини, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2003 року по 04.11.2011 рік. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 04.11.2011 року шлюб між ними розірвано (а.с.8).

Від цього шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, в якому батьками записані сторони в справі (а.с.7).

На даний час між сторонами, як батьками малолітньої дитини має місце спір щодо визначення місця проживання доньки.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами з листопада 2011 року дитина залишилася проживати з матір'ю і проживає по цей час.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Стаття 51 Конституції України закріплює рівність прав і обов'язків подружжя у шлюбі та сім'ї та однакову охорону державою як материнства, так і батьківства в цілях забезпечення охорони сім'ї та дитинства, що знайшло свій розвиток у ч. 2,3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи, а саме з довідки з місця роботи (а.с.9), копії трудової книжки позивача (а.с.91-93), характеристик (а.с.14, 15, 68) вбачається, що позивач ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання в АДРЕСА_1, та за місцем роботи в ФОП ОСОБА_8, де працював з 19.07.2013 року та виконував обов'язки з перевезення пасажирів на власному транспорті; з 01.03.2016 року працює головним бухгалтером ФОП ОСОБА_9

З постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 09.06.2008 року вбачається, що в червні 2008 року відповідач звернулася до правоохоронних органів із заявою на чоловіка, позивача, та просила прийняти заходи. оскільки останній 02.06.2008 року вигнав її з чотирирічною дитиною на вулицю. За даним фактом проведено перевірку, , профілактична бесіда з ОСОБА_1 та складено адміністративний матеріал за ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім'ї) щодо ОСОБА_1 (а.с.50)

Відповідно до медичних довідок ОСОБА_1 не перебуває на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра (а.с.17, 18).

З договору купівлі продажу будинку та домової книги (а.с.11. 12, 13) вбачається, що позивач має у власності трикімнатний будинок житловою площею 53 кв.м, де він проживає та зареєстрований. Відповідно до акту обстеження умов проживання (а.с.72) в будинку зареєстровані ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_6, яка не проживає разом з батьком, останній створив належні умови для виховання, відпочинку, навчання та проживання дитини.

Відповідно до довідки-розрахунку ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з вересня 2013 року. Станом на 01.03.2016 не має заборгованості по аліментам, проте протягом періоду 2013-2016 роки мали місце випадки заборгованості по аліментам (а.с.69).

Крім того, з наданих суду копій чеків та накладних вбачається, що позивач у серпні 2015 року та лютому 2016 року приймав участь у матеріальних витратах на придбання предметів одягу, шкільного приладдя для дитини (а.с.83-89). Даний факт не заперечувався і відповідачем.

З характеристик з місця роботи відповідача (а.с.47, 48) вбачається, що остання з вересня 2001 року по червень 2015 року працювала фахівцем з фізичної реабілітації Херсонського обласного центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів, з 2013 року по даний час працює викладачем кафедри здоров'я людини Херсонського державного університету, характеризується виключно позитивно як фахівець, співробітник так і толерантна, небайдужа людина; багато уваги приділяє вихованню своєї доньки, організації її дозвілля, своїми зусиллями забезпечує для себе та доньки відповідні матеріально-побутові умови. За місцем проживання відповідач також характеризується позитивно (а.с.54), на час розгляду справи в суді уклала шлюб з ОСОБА_7 (а.с. 74), який також характеризується за місцем проживання позитивно (а.с.53).

З довідки виконавчого комітету Голопристанської міської ради від 24.02.2016 року вбачається. що відповідач разом з донькою ОСОБА_6 з липня 2015 року по теперішній час проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с.73).

З акту обстежень матеріально-побутових умов проживання відповідача від 21.12.2015 року за адресою АДРЕСА_2 вбачається, що остання проживає у вказаному будинку з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та співмешканцем ОСОБА_7 (на час розгляду справи судом шлюб між ними укладено), сім'я має всі належні умови для проживання, виховання та навчання дитини (а.с.49).

З довідок, виданих Херсонським державним університетом та Херсонський обласним центром соціальної реабілітації дітей-інвалідів Херсонської обласної ради вбачається, що ОСОБА_3 працюючи в даних установах в 2012, 2013, 2014, 2015 роках отримувала для своєї доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 путівки в дитячі оздоровчі заклади, розташовані в АДРЕСА_2 (а.с.55, 56).

З висновку служби в справах дітей Голопристанської міської ради від 16.03.2016 року № 12-22/43 вбачається, що ОСОБА_3 позитивно характеризується, працює, виховує доньку від першого шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває в шлюбі з ОСОБА_7, який не заперечує, щоб дитина проживала з ним. Мати забезпечує утримання та виховання дитини, піклується про її стан здоров'я. Умови проживання родини є належними, створені всі необхідні умови для проживання, виховання, навчання та розвитку дитини, для ОСОБА_6 облаштована окрема кімната, де є необхідні меблі, комп'ютер. Місце проживання дитини може бути визначено з матір'ю.

Опитана в судовому засіданні малолітня ОСОБА_6, в присутності шкільного психолога ОСОБА_10, пояснила, що батьки добре ставляться до неї, купують необхідні речі, допомагають у навчанні, але вона бажає проживати з матір'ю, а батька відвідувати у вихідні та на канікулах.

Допитана в судовому засіданні в порядку ст.62 ЦПК України в якості свідка відповідач ОСОБА_3 показала, що під час спільного проживання з позивачем в шлюбі у період з 2003 по 2011 рік останній зловживав спиртними напоями, та по декілька днів перебував в стані запою. Вчиняв насильство в сім'ї відносно неї та їх малолітньої доньки, виганяв з будинку на вулицю. Після розлучення з позивачем останній продовжував негативну поведінку щодо неї та дитини, у 2014 році розбив вікна в будинку в присутності доньки. Мав заборгованість у виплаті аліментів. Останні півроку, вона з дитиною проживає в м.Гола Пристань в будинку, який має намір придбати, де вже почала робити ремонт та здійснює його благоустрій. Позивач за цей період проявляє активну увагу до дитини, приймає участь у придбанні для неї одягу, шкільного приладдя, тощо. Донька відвідує батька на вихідні, канікули та в період карантину, коли не було шкільних занять. Позивач часто телефонує донці. Проте батько негативно впливає на психічний та емоційний стан доньки, оскільки постійно розпитує про матір, про вітчима, про їх життя та стосунки, що засмучує доньку і вона замикається в собі. Через це вона змушена була звернутися по допомогу до шкільного психолога ОСОБА_10, яка працює з дитиною та надає їй психологічну допомогу.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 показала, що є рідною сестрою ОСОБА_3, відповідача у справі. В період шлюбних відносин сторін позивач часто перебував у стані алкогольного сп'яніння, вона спостерігала його запої, які тривали 1-2 дні. У 2008 році був випадок, коли він вигнав дружину з дитиною ОСОБА_6 на вулицю, і вони змушені були приїхати до неї, де жили декілька місяців. У 2014 році вона приїхала провідати сестру і дізналася, що позивач побив вікна в будинку в присутності доньки ОСОБА_6. В період шлюбу позивач як чоловік не забезпечував родину матеріально і після розлучення утримання доньки було на матері, яка забезпечує для дитини навчання, заняття в різноманітних кружках, оздоровлення в оздоровчих таборах. Тільки з липня 2015 року позивач почав активно турбуватися про дитину, брати її до себе на вихідні, покупати одяг.

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_12 показала, що знайома з відповідачкою близько 9 років і останні 2 роки більш близько спілкується. її діти дружать з донькою сторін ОСОБА_6 і дівчинка часто буває у неї вдома. Неодноразово спостерігала, як дитині телефонував батько і розпитував де вона, з ким, що робить, а дитина після цих розмов замикалася в собі. Може охарактеризувати відповідачку як хорошу турботливу мати, дитина завжди охайна. на кормлена, ніколи не скаржилася на маму. Про факти насилля в сім'ї з боку позивача їй відомо зі слів відповідачки. Відповідачка проживає з донько в м.Гола Пристань, в будинку, який має намір придбати. Своїми силами робить в ньому ремонт. У ОСОБА_6 є власна кімната і все необхідне для проживання та розвітку.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 показав, що є сусідом позивача і знайомий з відповідачкою. За період, коли сторони перебували в шлюбі і жили разом він може охарактеризувати кожного з них з позитивного боку. Свідком сімейних сварок він не був. Позивач не зловживає алкогольними напоями, хоча час від часу вживає алкоголь. Після розлучення відповідачка з донькою проживають окремо, але дитина відвідує батька, вони спілкують добре. ОСОБА_6 спілкується і з його дитиною, разом граються у дворі. На його питання з ким би вона хотіла жити, вона відповідала - з батьком.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 показав, що є рідним братом позивача. До розлучення брата з відповідачкою останню може охарактеризувати як хорошу матір, після розлучення він з нею не спілкувався. Позивача також характеризує з позитивного боку як турботливий батько. Він постійно телефонує доньці, бере її на вихідні, привозить для спілкування до нього та його дітей. Дитина доглянута, негативного ставлення з боку батька до ОСОБА_6 не спостерігав, як і матері. Щодо зловживання алкоголем позивачем пояснив, що останній не зловживає алкоголем, вживає алкоголь рідко. Дійсно був випадок у 2006 році, коли він у лікарні, де працює, виводив позивача з алкогольної інтоксикації.

Законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України).

Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно роз'яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" N 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції з прав дитини у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують щоб дитина не розлучалася з батьками, всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов'язок другого батька надати можливість для такого спілкування.

Відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Суд, вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини, враховує жіночу стать дитини, що на час ухвалення рішення їй виповнилося 12 років, прихильність дитини до матері, висловлене бажання проживати саме з матір'ю, її задовільний стан здоров'я, а також суд приймає до уваги такі істотні обставини як наявність у обох батьків житла, створення належних матеріально-побутових умов для проживання та розвитку дитини обома батьками. Суд враховує, що обидва з батьків мають постійне місце роботи, проте не надали суду доказів щодо свого матеріального стану. Суд також приймає до уваги добросовісне ставлення до виконання батьківських обов'язків обох батьків, позитивні характеристики обох батьків та бажання кожного з них забезпечити проживання дитини в атмосфері любові та турботи. Водночас суд враховує поведінку позивача в минулому (2008 рік) та притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача, що відповідачка не створила належних умов проживання дитини, а саме "в будинку відсутні водопостачання, система обігріву води, належним чином обладнана ванна кімната та підключення до газопостачання", оскільки дані факти не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи та спростовуються письмовими доказами та показами свідків. При цьому суд зауважує, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що позивач зловживає спиртними напоями, оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Суд вважає, що сам пособі факт вживання алкогольних напоїв позивачем час від часу, про що свідчили свідки в судовому засіданні, не вказує на систематичний характер та не характеризує особу як таку, що зловживає алкоголем..

Таким чином, проаналізувавши всі докази в справі та надавши оцінку кожному з них судом не встановлено будь-яких виняткових обставин, коли дитина могла бути розлучена з матір'ю. Обставин, які б виключали залишення дитини з матір'ю, що передбачені ч.2 ст. 161 СК, судом також не встановлено.

Отже, суд приходить до висновку, що з урахуванням вказаних вище обставин, проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю не суперечить інтересам дитини. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання доньки з ним не підлягають задоволенню.

При цьому, суд роз'яснює позивачу, що він як батько з донькою не розлучається, батьківських прав та можливості приймати участь у вихованні дитини, спілкуванні з нею не позбавлений.

На підставі вищевикладеного, керуючись Декларацією прав дитини, Конвенцією з прав дитини, Конституцією України, ст.ст.141,157, 160, 161 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Голопристанської міської ради про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голопристанський районний суд.

Суддя І. В. Третьякова