Справа № 577/5037/14-ц
Провадження № 2/577/2/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Лошкарьовій Н.В.

з уч. представника ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Малобілозерська сільська рада, Конотопська міська державна нотаріальна контора, автомобільно-гаражний кооператив № 7 про розподіл спадкового майна, визнання правочину недійсним, визнання права власності на гараж,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розділити спадкове майно, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_6, визнати недійсним правочин відмову від прийняття спадщини ОСОБА_7, визнати за померлим ОСОБА_6 право власності на гараж № 62 у автомобільно-гаражному кооперативі № 7 по вул. Батуринській, 87 в м. Конотопі. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 13.02.2014 року помер його батько ОСОБА_6 Після його смерті відкрилася спадщина, до складу спадкового майна входить: квартира АДРЕСА_1, вартістю 343 800 грн.; автомобіль Богдан 211040, 2013 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, вартістю 167 584 грн.; автомобіль ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_6, вартістю 55 110 грн.; причіп ПГ 02Б, реєстраційний номер НОМЕР_7, вартістю 29 261 грн.; гараж № 62 у автомобільно-гаражному кооперативі № 7 по вул. Батуринській, 87 в м. Конотопі, вартістю 85 106 грн. Крім нього, спадкоємцями по закону першої черги були дружина ОСОБА_4, батько померлого ОСОБА_5 та мати померлого ОСОБА_7 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 звернулися до Конотопської державної нотаріальної контори з заявами про відмову від спадщини на користь ОСОБА_4 07.03.2014 року ОСОБА_7 померла. 01.07.2014 року ОСОБА_5 відкликав свою заяву про відмову від спадщини. Вважає, що заяву про відмову від спадщини, написано ОСОБА_7 під впливом тяжкої для неї обставини, а саме бабуся хворіла на онкологічну хворобу, морально була подавлена смертю сина, відповідач ОСОБА_4 обіцяла, що буде її доглядати, скористалася її важким станом та примусила останню написати заяву про відмову від спадщини на свою користь. Через три дні бабуся померла., вважає, що якби не тяжка хвороба, бабуся ніколи б не позбавила себе спадщини після смерті сина, просить визнати недійсною відмову ОСОБА_7 від прийняття спадщини. Також батьку належав гараж № 62 у автомобільно-гаражному кооперативі № 7 по вул. Батуринській, 87 в м. Конотопі, в порядку, передбаченому діючим на той час законодавством батько спочатку отримав земельну ділянку для будівництва гаражу, а потім ще у 1990-х роках побудував гараж, в 1996 році земельна ділянка була передана йому у власність, весь час батько володів та користувався вказаним гаражем. Просить визнати за померлим батьком право власності на гараж та включити його до спадкового майна. Враховуючи вищевикладене, просить розділити спадкове майно наступним чином. Визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, вартістю 343 800 грн.; за ОСОБА_4 визнати право власності на автомобіль ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_6, вартістю 55 110 грн., причіп ПГ 02Б, реєстраційний номер НОМЕР_7, вартістю 29 261 грн. та гараж № 62 у автомобільно-гаражному кооперативі № 7 по вул. Батуринській, 87 в м. Конотопі; за ОСОБА_5 визнати право власності на автомобіль Богдан 211040, 2013 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, вартістю 167 584 грн. Згоден сплатити відповідачам грошову компенсацію вартості отриманого майна.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_8 та представник позивача за угодою ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечують, при ухваленні рішення просять врахувати письмові заперечення.

Відповідач ОСОБА_5 проти позовних вимог не заперечує, просить їх задовольнити.

Третя особа: Малобілозерська сільська рада в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти рішення суду не заперечує.

Третя особа: Конотопська міська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти позовних вимог не заперечує.

Третя особа: автомобільно-гаражний кооператив № 7 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти визнання права власності на гараж заперечує.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 13.02.2014 року помер ОСОБА_6, після його смерті відкрилася спадщина (а.с.9).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розірвано 30.11.1996 року (а.с. 14).

З свідоцтва про народження позивач є сином ОСОБА_6, який помер 13.02.2014 року (а.с.5).

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_6 та ОСОБА_9 одружились 19.11.1999 року, після одруження дружині змінено прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 76).

З свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є батьком і матір'ю ОСОБА_6 (а.с. 39).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 померла 07.03.2014 року в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області (а.с. 38).

З довідки центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів вбачається, що за ОСОБА_6 станом на 28.08.2014 року значаться зареєстрованими: автомобіль Богдан 211040, реєстраційний номер НОМЕР_3, автомобіль ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_6, автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_8 та причіп ПГ 02Б, реєстраційний номер НОМЕР_7 (а.с. 7).

Згідно довідки-характеристики КП Конотопське МБТІ та договору купівлі-продажу від 07.02.1997 року за ОСОБА_6 на праві приватної власності зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11, 77).

З рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради № 125 від 06.04.1993 року вбачається, що дозволено ОСОБА_6, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, установку гаражу в кооперативі № 7 (а.с. 81-91).

Рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради № 369 від 29.11.1996 року передано у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку, площею 0,0024 га, яка надана йому для гаражного будівництва в кооперативі № 7 (а.с. 92,93).

Згідно повідомлення Конотопської міської державної нотаріальної контори після померлого 13.02.2014 року ОСОБА_6 14.03.2014 року надійшли заяви: про прийняття спадщини від дружини померлого ОСОБА_4; про відмову від спадщини від батьків померлого ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (підпис на яких засвідчено секретарем Малобілозерської сільради 04.03.2014 року за р. №№ 104,105) на користь ОСОБА_4, на підставі яких заведена спадкова справа 98/2014 рік. Також 04.04.2014 року надійшла заява про прийняття спадщини від сина померлого ОСОБА_3 01.07.2014 року ОСОБА_5 надіслав заяву, якою відкликає свою заяву від 04.03.2014 року про відмову від спадщини та приймає спадкове майно після померлого 13.02.2014 року ОСОБА_6 (а.с. 24).

З роз'яснень Конотопської міської державної нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_3 відмовдено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не надані до нотаріальної контори правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві (а.с. 10).

Згідно рішення Конотопського міськрайонного суду від 21.09.2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково; визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_6; визнано за ОСОБА_4 право власності на 7/10 частин автомобіля Богдан 211040, 2013 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 04.11.2015 року рішення Конотопського міськрайонного суду від 21.09.2015 року в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на 7/10 частин автомобіля Богдан 211040 змінити та визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частин автомобіля Богдан, 2013 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3; змінено рішення в частині стягнення судових витрат; в іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 209-213).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 09.02.2016 року, ухваленим в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, в задоволенні позову відмовлено (а.с. 247-249).

Відповідно до ст. 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1273, 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-якого спадкоємця за законом, незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених, зокрема, ст. 233 ЦК України.

Ч. 1 ст. 233 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втрати житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Разом з тим, суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що за відсутності тяжкої обставини ОСОБА_7 правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

За таких обставин, вимога про визнання недійсною заяви ОСОБА_7 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Суд також приходить до висновку, що не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання за померлим ОСОБА_6 права власності на гараж № 62 у автомобільно-гаражному кооперативі № 7 по вул. Батуринській, 87 в м. Конотопі.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Суд вважає, що в даному випадку, позивачу слід було звернутися з заявою про встановлення факту належності гаражу за померлим та включення гаражу до спадкового майна.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до складу спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 та підлягає розподілу між спадкоємцями, входить: квартира АДРЕСА_1, 1/2 частина автомобіля Богдан 211040, 2013 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, 1/2 частина автомобіля ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_6, причіп ПГ 02Б, реєстраційний номер НОМЕР_7.

Суд не приймає до уваги пояснення відповідача ОСОБА_4 про те, що причіп був проданий, оскільки відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, а за ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобовязані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Разом з тим, належних та допустимих доказів в судовому засіданні відповідачем не надано.

Суд також критично відноситься до показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, допитаних в судовому засіданні, оскільки вони є формальними та не спростовують висновків суду.

Суд не приймає до уваги аудіозапис цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, оскільки питання щодо придбання та належності спільної квартири було предметом розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 До ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання права власності на частку спільного сумісного майна, рішенням Конотопського міськрайонного суду від 21.09.2015 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, відмовлено.

Суд критично відноситься до пояснень відповідача ОСОБА_19 про те, що відповідачу ОСОБА_5 слід залишити 30 000 грн., які вона сплатила йому 04.03.2014 року, як грошову компенсацію за відмову від спадщини, оскільки відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з тим, відповідач ОСОБА_19 з зустрічним позовом до суду не зверталася.

При вирішенні спорів по справах про спадкування за законом необхідно враховувати, що частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними, якщо тільки спадкоємці:

- за усною домовленістю між собою не змінили розмір частки когось із них в спадщині, яка складається з рухомого майна;

- за письмовою угодою (договором), посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортного засобу, не змінили розмір часток в спадщині когось із них.

Згідно з положеннями ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. 319, 358 ЦК України, громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

За таких обставин, суд вважає неможливим варіант розподілу спадкового майна, запропонований позивачем, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про розподіл спадкового майна в рівних частках. Враховуючи, що ОСОБА_7 відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на 1/4 частину спадкового майна, за відповідачем ОСОБА_5 - на 1/4 частину спадкового майна, за відповідачем ОСОБА_19 - на 1/2 частину спадкового майна.

Керуючись ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. 15, 25, 233, 319, 331, 334, 358, 1216, 1217, 1218, 1258, 1259, 1261, 1268, 1273, 1274 ЦК України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Законом України "Про дорожній рух", постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" ст. 10, 11, 57-60, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Поділити спадкове майно, яке залишилося після смерті 13 лютого 2014 року ОСОБА_6, виділивши у власність:

- ОСОБА_3 - 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, 1/6 частину автомобіля Богдан 211040, 2013 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, 1/6 частину автомобіля ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_6, 1/3 частину причіпу ПГ 02Б, реєстраційний номер НОМЕР_7;

- ОСОБА_4 - 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, 1/6 частину автомобіля Богдан 211040, 2013 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, 1/6 частину автомобіля ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_6, 1/3 частину причіпу ПГ 02Б, реєстраційний номер НОМЕР_7;

- ОСОБА_5 - 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, 1/6 частину автомобіля Богдан 211040, 2013 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, 1/6 частину автомобіля ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_6, 1/3 частину причіпу ПГ 02Б, реєстраційний номер НОМЕР_7.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Буток Т. А.