Справа № 577/5853/15-ц
Провадження № 2/577/102/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

Конотопський міськрайонний суд у складі:

судді Лебедько М.М..,

при секретарі Кузнєцовій Л.В.,

з уч. представників: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Конотопський арматурний завод", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: генеральний директор публічного акціонерного товариства "Конотопський арматурний завод" ОСОБА_4 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Наказом директора Конотопського арматурного заводу, який в послідуючому перейменовано в публічне акціонерне товариство "Конотопський арматурний завод" № 435-к від 01.12.1981р. ОСОБА_3 прийнята на роботу електромонтером телефонного зв"язку, а наказом № 50-к від 17.11.2015р. звільнена з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, тобто у зв"язку зі скороченням штатів працівників.(а.с. 48,50)

22.12.2015р. ОСОБА_3 звернулася до суду зі вказаною вище позовною заявою і просила поновити на роботі в якості електромонтера з ремонту та обслуговування апаратури та пристроїв зв"язку 6-го розряду енергоремонтної дільниці публічного акціонерного товариства "Конотопський арматурний завод", стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Обгрунтовуючи вимоги тим, що з 01.12.1981р. працювала у відповідача електромонтером телефонного зв"язку 4-го розряду. 01.01.2015р. дільниця № 28 перейменована у енергомоторну дільницю, а її посада зазначена як електромонтер з ремонту і обслуговування апаратури та пристроїв зв"язку 6-го розряду.

Наказом генерального директора № 50-к від 17.11.2015р. звільнена з роботи у зв"язку із скороченням штатів працівникі на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.(а.с.1-2)

Звільнення з роботи вважає незаконним, оскільки ніякого скорочення штатів працівників не було, звільнена з роботи внаслідок неприязнених стосунків з адміністрацією підприємства, про засідання профсоюзного комітету не була попереджена своєчасно. В порушення вимог ч. ст. 47 КЗпП України їй не було видано копію наказу про звільнення. У зв"язку з тим, що такими діями порушені її законні права наряду із поновленням на роботі, просила стягнути і середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні позивач і її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, стверджуючи, що у звязку зі змінами в організації виробництва та змінами в структурі підприємства наказом генерального директора № 64 від 10.06.2015р. в енергоремонтній дільниці скорочена посада електромонтера з ремонту та обслуговування апаратури та пристроїв звязку, яку займала ОСОБА_3,яка про звільнення була попереджена.

На час звільнення 17.11.2015 року позивача на підприємстві були вакансії: токар, токар-револьверник, коваль на молотах і пресах, свердлувальник, фрезерувальник, шліфувальник, слюсар з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики, слюсар-ремонтник, слюсар-сантехнік. Згідно записів у трудовій книжці за час своєї трудової діяльності відповідного рівня кваліфікації позивач не мала.

Таким чином, на думку представника відповідача, звільнення проводилося виключно відповідно до чинного законодавства, при її звільненні були враховані всі особливості правового статусу та інші обставини. Посилання на упереджене відношення до неї з боку відповідача, не має під собою жодного підґрунтя, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, тому вимоги щодо поновлення на роботі задоволенню не підлягають. Відтак, не підлягають задоволенню й вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: генеральний директор публічного акціонерного товариства "Конотопський арматурний завод" ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, але надав суду заяву, в якій просив суд слухати справу за його відсутності (а.с.73-74).

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення із наступних міркувань.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі, а згідно ч. 1ст. 60 ЦПК цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог та заперечень.

Чинне законодавство (п.1ч.1 ст. 40 КЗпП України) передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках: зміни в організації виробництва праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, організації, установи, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до п. 19 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992р. "Про практику розгляду трудових спорів", розглядаючи трудові спори, пов"язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності штату або працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи був попереджений він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що з 01 грудня 1981 року позивач працювала електромонтером телефонного зв"язку дільниці №28 публічного акціонерного товариства "Конотопський арматурний завод", на яку була призначена наказом № 435-к від 1 грудня 1981року. (а.с.50)

Наказом № 02/к від 05 січня 2015 року переміщена у енергоремонтну дільницю електромонтером з ремонту і обслуговуванню апаратури та пристроїв зв"язку 6-го розряду без змін умов оплати праці.(а.с.58)

Наказом № 64 від 10 червня 2015 року у зв"язку зі змінами в організації виробництва та змінами в структурі підприємства скорочено ряд посад, зокрема, і посаду електромонтером з ремонту і обслуговуванню апаратури та пристроїв зв"язку, яку займала ОСОБА_3, а обов"язки покладені на адміністратора систем та начальника енерго-ремонтної дільниці.(.с.49)

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніже ніж за два місяця. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

15.06.2015р. ОСОБА_3 на підставі наказу № 388-к від 12.06.2015р. попереджена про наступне звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗ пП України протягом 2-х місяців в зв"язку із звільненням за скороченням. (а.с.119 зворот)

Отже, позивача було завчасно, за два місяці, попереджено про наступне вивільнення.

Згідно ч. 1 ст. 43 КЗ пП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п.1 (крім випадку ліквідації підприємства, організації, установи), 2-5, 7 ст. 40 КЗ пП України може бути проведено тільки за попередньою згодою виборчого органу (профспілкового працівника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до ч.ч. 2 та 5 ст. 43 КЗ пП України у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у 15-денних строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у 3-денний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору.

Згідно протоколу № 09-в від 17 листопада 2015 року профсоюзного комітету публічного акціонерного товариства "Конотопський арматурний завод" погоджено розірвання трудового договору з ОСОБА_3Д .(а.с.46)

Наказом № 50-к від 17.11.2015р. звільнена з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України.(а.с.50)

Відповідно до додатків при попередженні позивача про звільнення станом на 01 червня 2015 року на підприємстві були були наступні вакансії: токар - 9 од., токар-револьверник - 1 од., коваль на молотах і пресах - 1 од., свердлувальник - 3 од., фрезерувальник - 4 од., шліфувальник -1 од., слюсар з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики- 2 од., слюсар-ремонтник - 1од., слюсар-сантехнік-2 од., терміст зайнятий біля печей на гарячих роботах - 1од., вогнетривник -1 од.,оператор верстатів з ПК -1 од., різальник на пилах, ножівках і верстатах - 1 од., токар розточувальник - 1 од., слюсар-інструментальник - 3 од., заточувальник - 2 од., електроерозіоніст - 1 од., електрозварник ручного зварювання - 1 од., слюсар із складання металевих конструкцій - 1 од., менеджер із зовнішньоекономічної діяльності (представництво м. Київ) - 1од., секретар-референт (представництво м.Київ)-1од., юрисконсульт-1 од., начальник штабу цивільної оборони - 0,5 од., інженер з пожежної безпеки - 0,5 од.

Станом на 17 листопада 2015 року, тобто на час звільнення позивача, на підприємстві були вакансії: токар - 7 од., слюсар з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики - 2 од., слюсар-ремонтник - 1 од., слюсар-сантехнік - 2 од., різальник на пилах, ножівках і верстатах -1 од., менеджер із зовнішньоекономічної діяльності (представництво м. Київ) - 1 од., секретар-референт (представництво м. Київ) - 1 од., начальник штабу цивільної оборони - 0,5 од.

Відповідно до інформації про рівень освіти та кваліфікації, що міститься в трудовій книжці ОСОБА_5 відповідної кваліфікацій і навиків за жодною із вакантних професій, щоб виконувати вказану вище роботу не має, що загалом і сама не спростовує.(а.с.121-151)

Як вбачається з матеріалів справи з 01 грудня 2015 року по 22 січня 2016 року у зв"язку з простоєм підприємсто не працювало. (а.с.18-19)

Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2002 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суди при розгляді спору про поновлення працівника, звільненого на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗ пП України на роботі, зобов'язані перевіряти наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників), але суд не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Враховуючи письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд критично сприймає твердження позивача щодо того, що скорочення штатів було направлено виключно на звільнення її, враховуючи й той факт, що доцільність скорочення чисельності або штату працівників є виключним правом власника або уповноваженого ним органу і це право щодо визначення штатного розкладу нормативно закріплено в законодавстві.

За таких підстав суд дійшов висновку, що скорочення чисельності штату, зокрема посади електромонтера з ремонту та обслуговування апаратури та пристроїв зв"язку підтверджене матеріалами справи . Доказів на спростування цього факту сторонами не надано.

Не сприймає суд й посилання позивача на той факт, що її було звільнено внаслідок упередженого відношення до неї з боку керівництва заводу, оскільки таке твердження не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Не заслуговують на увагу і посилання позивача на оголошення в місцевій газеті "Факти" про те, що відповідачу на постійну роботу потрібні електромонтери, оскільки скорочена посада не електромонтера, а електромонтера з ремонту і обслуговування апаратури та пристроїв зв"язку, що передбачає ремонт та обслуговування апаратури та пристроїв звязку.

Натомість електромонтер здійснює капітальний ремонт, складає, встановлює, проводить центрування високовольтних електричних машин та електроапаратів різних типів і систем напругою понад 15 кВ. Обслуговує виробничі дільниці або цехи з особливо складними схемами первинної і вторинної комутації та дистанційного керування. Налагоджує, ремонтує і регулює відповідальні, особливо складні та експериментальні схеми технологічного устаткування, складні електричні схеми автоматичних ліній, а також відповідальні й експериментальні електричні машини, електроапарати, електроприлади та електричні схеми унікального і прецизійного металообробного устаткування. Обслуговує, налагоджує і регулює електричні самописні та електронні прилади. Обслуговує і налагоджує ігнітронні зварювальні апарати з електронікою, ультразвукові, електронні, електроімпульсні установки особливо складного захисту, пристрої автоматичного включення резерву, а також складні схеми із застосуванням напівпровідникових установок на транзисторних і логічних елементах.(а.с.104,110)

Суд звертає увагу і на те, що на підприємстві згідно штатного розпису була лише одна посада електромонтера з ремонту та обслуговування апаратури та пристроїв зв"язку.

Таким чином, підстави та порядок звільнення позивача із займаної посади, доказаний у судовому засіданні наданням відповідних письмових доказів, ці докази нічим не спростовані. Жодних доказів того, що звільнення було проведено з порушенням вимог чинного законодавства суду не надано.

Самі по собі посилання позивача і її представника на те, що в день звільнення не було видано копію наказу про звільнення з роботи не є підставою для задоволення позовних вимог.

Згідно статуту, затвержденого загальними зборами акціонерів відкритого акціонерного товариства "Конотопський арматурний завод" від 07 квітня 2011року публічне акціонерне товариство "Конотопський арматурний завод" є юридичною особою. (а.с.51-57)

Отже позов пред"явлений до належної строни.

Таким чином, звільнення позивача 17 листопада 2015 року з наведених обставин відповідає вимогам чинного законодавства та не може слугувати підставою для поновлення на роботі, у зв'язку з чим позов в цій частині і частині стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.43 Конституції України, ст. ст. 21, п.1 ч. 1 ст. 40, 49-2, ст. ст. 232,233 КЗпП України та керуючись ст. ст. 10,11 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Конотопський арматурний завод" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційнної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлене 23 березня 2016 року.

Суддя Лебедько М. М.