печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року Москаленко К.О.,

при секретарі - Ольховській М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕСЛ-1» - про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення грошової компенсації, стягнення середнього заробітку та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

21.03.2016 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ТОВ Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕЛС-1».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що з 08.05.2015 по 01.01.2016 він працював у відповідача на посаді охоронця, при цьому приступив до виконання своїх обов'язків без належного на те оформлення та був звільнений з роботи за власним бажанням. Проте, при його звільненні не було проведено остаточний розрахунок, не виплачена заборгованість по заробітній платі. У зв'язку з чим, позивач звернувся з цим позовом до суду, просить зобов'язати відповідача оформити з ним трудові відносини та встановити період роботи в товаристві з 08.05.2015 по 01.01.2016 включно, стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 3 890 грн. 00 коп., грошову компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1882грн., середній заробіток за весь час затримки при звільненні за період з 03.01.2016 по 01.04.2016 в розмірі 7 875грн. 00 коп., заробітну плату в розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні за період з травня 2015 року по грудень 2015 року включно, без урахування фактично виплаченої заробітної плати в сумі 14 894 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. 00 коп., яка полягає у моральних стражданнях.

У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти задоволення позову, посилаючись на викладене в письмових запереченнях. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача зазначив, що позивач не перебував у трудових відносинах з ТОВ СТЕЛС-1» та не працював у ПП «Макдональдз» на посаді охоронника. Зауважив, що дія договору між ПП «Макдональдз» та ТОВ СТЕЛС-1» припинена з 31.03.2014, а тому твердження позивача, що він працював охоронником у вказаному товаристві з 08.05.2015 по 01.01.2016 є безпідставними. Таким чином вважав позов безпідставним та необґрунтованим.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом дослідження, приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Обґрунтовуючи позов позивач зазначає, що він працював у відповідача з 08.05.2015 по 01.01.2016 та був звільнений з роботи за власним бажанням, проте при його звільненні відповідачем не було проведено остаточний розрахунок, не виплачена заборгованість по заробітній платі, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

За змістом ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За правилами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ст.58 ЦПК)

Положеннями ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивач не надав суду належних та достатніх даних та доказів на підтвердження своїх доводів щодо наявності трудових відносин між ним та відповідачем за період з 08.05.2015 по 01.01.2016, а також обставин щодо звільнення позивача з роботи, зокрема: заяви позивача про звільнення його з роботи за власним бажанням, наказу про звільнення позивача з роботи, доказів про середньомісячний заробіток позивача.

Судом не приймається до уваги як неналежний та недопустимий доказ в розумінні ст.58 ЦПК України у вигляді наданої позивачем виписки по картковому рахунку, відкритому позивачем у ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки даний документ не містить даних про зарахування відповідачем заробітної плати позивачу, на що посилається у своєму позові позивач.

Виходячи з вищевикладеного та наведених норм закону, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача з боку відповідача, а тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 21, 24 КЗпП України, ст.ст.10, 57-60, 208-209, 212-215, 218, 223,292, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕСЛ-1» - про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення грошової компенсації, стягнення середнього заробітку та зобов'язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Печерського

районного суду м.Києва К.О.Москаленко