АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/411/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріГончар Л. В.

з участю: адвоката Попельнюха А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :
26 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на його, повнолітню дитину відповідача, користь, мотивуючи вимоги тим, що відповідач ОСОБА_2 є його батьком. Після закінчення школи він для здобуття вищої освіти вступив до університету Фінансів та управління у Варшаві на денну форму навчання за спеціальністю політологія та навчається там і на сьогоднішній день. Його навчанням займається лише мама, а відповідач участі в його утриманні не приймає, аліменти на його утримання не сплачує, що ставить його, позивача, у скрутне матеріальне становище.

ОСОБА_3 вказує, що відповідно до Договору про умови оплати навчання від 29.09.2015 року, укладеного між ним та Вищою школою Фінансів і Управління у Варшаві він став студентом вищевказаного навчального закладу. Форма навчання - денна, прогнозований термін навчання - до 30.09.2018 року.

Позивач зазначає, що при визначенні суми аліментів, які піддягають до стягнення з відповідача на його користь необхідно врахувати, що за рік навчання йому необхідно сплачувати 2700 польських злотих: за проживання в гуртожитку щомісячно - 650 польських злотих і відповідно загальна сума сплати за десять місяців становить 6500 польських злотих; на харчування щомісячно 200 польських злотих, а за десять місяців 2000 польських злотих. Загалом за один рік навчання, з урахуванням проживання та харчування необхідно 11200 польських злотих. Виходячи із курсу валют, встановлених Національним банком України, загальна сума витрат, пов`язаних з навчанням, становить 65884 грн. 27 коп.

Враховуючи, що грошові кошти повинні надавати батьки спільно, частка, яку повинен сплачувати батько становить 2745 грн. 18 коп.

Тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина у зв`язку з продовженням навчання в сумі 2700 грн. щомісячно до досягнення сином 23-річного віку.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 26.10.2015 року і до закінчення ним навчання в Університеті фінансів та управління у Варшаві, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4 , вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, не відповідає дійсним обставинами справи, просить його змінити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина у зв`язку з продовженням навчання в сумі 2700 грн. щомісячно до досягнення сином 23-річного віку.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність у відповідача ОСОБА_2 можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчатися.

Однак, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 погодився сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 200 грн. щомісячно, суд на підставі ст. 61 ЦПК України, ч 4 ст. 174 ЦПК України, прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 26.10.2015 року і до закінчення навчання в Університеті фінансів та управління у Варшаві, але не більше ніж до досягнення ним (сином) 23-річного віку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 31 травня 1995 року НОМЕР_1 , відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Відповідно до Договору про умови оплати за навчання від 29.09.2015 року та додатком № 1 до нього, ОСОБА_3 є студентом Університету Фінансів і Управління у Варшаві за напрямком політологія денної форми навчання. Оплата на навчання в академічному 2015-2016 році становить 2700 польських злотих, а за наступні академічні курси по 3800 польських злотих (а.с. 11-17).

Як вбачається з платіжного доручення в іноземній валюті від 05.02.2015 року ОСОБА_5 сплачено за навчання 2700 польських злотих (а.с.24).

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що інші витрати пов`язані з навчанням, а саме витрати на проживання в гуртожитку та харчування позивачем не доведені належними доказами. Надані ним три квитанції від 29.09.2015 року не є належними доказами, оскільки не перекладені на українську мову, що не дає можливості суду встановити, які саме витрати та в якій сумі були понесені позивачем (а.с. 26).

Відповідно до положень ст. 199 СК України, обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до довідки № 238 військової частини № НОМЕР_2 Національної гвардії України від 05.11.2014 року, відповідач ОСОБА_2 в період з 30.05.2014 року по 08.07.2014 року брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності і суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в м. Ізюм Харківської області (а.с. 59).

В зв`язку з отриманою в зоні антитерористичній операції травмою ОСОБА_2 періодично перебував на стаціонарному лікуванні: в 2014 році: з 27.06.2014 року по 26.08.2014 року в різних лікувальних закладах міст Харкова, Києва та ОСОБА_6 (а.с.61-67).

В 2015 році також періодично лікувався з 07.03.2015 року по 26.11.2015 року в лікувальних закладах міста Черкаси (а.с. 67-74). На лікування були витрачені чималі кошти.

З довідки від 23.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 з 12.11.2014 року по 31.10.2015 року перебував на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості, як безробітний (а.с. 75).

В трудової книжці ОСОБА_7 під № 17 мається запис про те, що виплати по безробіттю припинені на підставі п.п. 12 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 77). На даний час також не працює, оскільки, як він сам пояснює, має намір оформити групу інвалідності.

Отже, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким і погоджується колегія суддів, про відсутність у відповідача ОСОБА_2 на даний час можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчатися.

Проте, відповідач ОСОБА_2 погодився сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 200 грн. щомісячно.

При цьому колегія суддів також приймає до уваги і ту обставину, що позивач ОСОБА_3 закінчив Черкаський медичний коледж, після чого з 09.04.2014 року по 08.04.2015 року працював фельдшером-лаборантом клініко-діагностичної лабораторії в КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР (а.с.54-56). Тому вже після звільнення з роботи вступив до університету Фінансів та управління у Варшаві, а не після закінчення школи, як він зазначає в позовній заяві.

Колегія суддів вважає вірним рішення суду в частині стягнення судових витрат, оскільки воно ґрунтується на вимогах чинного законодавства і відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції при вирішенні спору повно з`ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, ухвалив рішення з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, дані обставини є підставами для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :