Справа № 133/3234/15-ц Провадження № 22-ц/772/543/2016Головуючий в суді першої інстанції Воронюк В. А.
Категорія 50 Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: судді Медяного В.М.,

Суддів : Ковальчука О.В., Жданкіна В.В.,

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 14 червня 2014 року вона уклали шлюб з відповідачем, від якого мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на її утриманні та вихованні. Крім дочки вона також виховує ще сина від першого шлюбу. На даний час вона не працює так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач матеріальної допомоги ні на її утримання, ні на утримання дочки не надає, хоча вона вважає, що він має можливість це робити так як працює в сільському господарстві.

Просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку(доходу)відповідача щомісячно на утримання доньки до досягнення нею повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 до її повноліття, починаючи з 03.12.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 600 грн щомісячно на її утримання, до досягнення дочкою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року, починаючи з 03.12.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави витрати судового збору в сумі 487 грн 20 коп. (а.с.29).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції від 30 грудня 2015 року в частині стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_4 в розмірі 600 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, а в решті рішення залишити без змін. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 свою апеляційну скаргу повністю підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Позивач ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала та заперечила проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просила рішення залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дружини - до скасування з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1 п.п. 1, 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції від 30 грудня 2015 року в цій частині про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки відповідачем ОСОБА_5 не оскаржується.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 в частині стягнення аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що 14.06.2014 року сторони уклали шлюб, зареєструвавши його в виконкомі Пиковецької сільської ради Козятинського району Вінницької області за актовим записом №02, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2

Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась дочка ОСОБА_5, яка проживає і знаходиться на утриманні позивачки.

Суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст.84 СК України, майновий стан відповідача та його стан здоров'я, вважає, що для задоволення вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, з огляду на встановлені судом обставини, відомості про особу відповідача та виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності.

Проте, колегія суддів не може погодитись в цій частині рішення з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, не вірно застосовані норми матеріального права, а доводи апеляційної скарги дають підстави вважати, що висновки суду не повністю відповідають обставинам справи та дають достатні підстави для зміни рішення суду.

Так, згідно ч.ч. 8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до вимог ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні добросовісно здійснювати свої права виконувати процесуальні обов'язки.

У відповідності до вимог ч.2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу

Згідно ч.2 ст.80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 між сторонами у справі немає.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що позивач ОСОБА_4 належним чином не довела ті обставини, що відповідач ОСОБА_3 може надавати матеріальну допомогу на її утримання, сплачуючи аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно.

Адже, як стверджує відповідач та підтверджується матеріалами справи, на даний час він не працює, не є членом селянського господарства та немає земельної ділянки, немає свого підсобного господарства, не перебуває на обліку в центрі зайнятості, немає постійного чи додаткового доходу. Проживає він з батьком інвалідом 3 групи та матір'ю, яка доглядає за особою похилого віку. Крім цього, з наданої суду довідки вбачається, що відповідач має хворобу шлунку, у зв'язку з чим також потребує коштів на своє лікування.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дружини - до скасування з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - скасувати та відмовити в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:підпис. В.М. Медяний

Судді:підписи. О.В. Ковальчук В.В. Жданкін

Згідно з оригіналом.

Суддя : В.М. Медяний