Категорія 24Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Сала Т.Б., Марчук В.С.,

за участю секретаря Агеєвої Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 підприємства Вінницької міської ради Вінницяміськтеплоенерго до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 та апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року позивач ОСОБА_6 підприємство Вінницької міської ради Вінницяміськтеплоенерго звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання.

Зазначає, що позивач надає відповідачам послуги централізованого теплопостачання, відповідно до умов визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Однак, відповідачі відмовляються розраховуватись за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 22.04.2015 року в розмірі 8214 грн. 48 коп., в звязку з чим позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 11799 грн. 18 коп., що складається із заборгованості в сумі 8214 грн. 48 коп., інфляційних в розмірі 3065 грн. 02 коп. та 3% річних в розмірі 519 грн. 68 коп.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підприємства Вінницької міської ради Вінницяміськтеплоенерго - 11799 грн. 18 коп. боргу станом на 22.04.2015 рік, в тому числі: заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в сумі 8214 грн. 48 коп.; 3% річних в сумі 519 грн. 68 коп.; втрати від інфляції в сумі 3065 грн. 02 коп., а також понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 121 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Посилається на недоведеність обставин, що мають значення для прави, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Посилається на недоведеність обставин, що мають значення для прави, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції апелянт відповідач у справі ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_5 апеляційні скарги повністю підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на викладені в них доводи.

Представник позивача у справі ОСОБА_2 підприємства Вінницької міської ради Вінницяміськтеплоенерго ОСОБА_7 апеляційну скаргу не визнала та заперечила проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просила рішення залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не зявився, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України дана справа розглянута у його відсутність.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення сторін у справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобовязаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 13.07.2004 року між ДП «Вінницькі теплові мережі», як виконавцем, та ОСОБА_3, як споживачем, було укладено Договір № 045180 про надання послуг по теплопостачанню в квартиру № 70, по вул. Ширшова, буд. 31, м. Вінниця, опал. площа 44,4 м. кв.,кількість мешканців 3, згідно якого виконавець зобовязується надати споживачу послуги по центральному опаленню і гарячому водопостачанню, а споживач зобовязується своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами на умовах цього договору.

Згідно ОСОБА_8, укладеної 13.10.2006 року між ЖЕК № 4 та ОСОБА_3, був встановлений лічильник гарячої води КВ 1,5 № 226972.

Починаючи з листопада місяця 2009 року ДП «Вінницькі теплові мережі» перейшло на баланс КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», яке набуло правових підстав щодо проведення розрахунків за теплову енергію, опалення, підігрів води та гаряче водопостачання для всіх категорій споживачів, які раніше отримували послуги, зокрема, від ДП «Вінницькі теплові мережі». При цьому, станом на початок листопада місяця 2009 року за відповідачем перед ДП «Вінницькі теплові мережі» рахується заборгованість в сумі 162 грн. 64 коп., яка в послідуючому періодично збільшується на суму нарахованих коштів за надані відповідні послуги, однак відповідач здійснює оплату позивачу лише частково періодичними платежами.

Так, зокрема рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 16.10.2009 року № 2320 та рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.11.2009 року № 2618 було затверджено ОСОБА_1 приймання-передачі у комунальну власність територіальної громади міста цілісного майнового комплексу державного підприємства «Вінницькі теплові мережі», прийнято рішення про прийняття на свій баланс обєкт, зазначений в п. 1 даного рішення, в рахунок поповнення статутного капіталу, ОСОБА_6 підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», надано дозвіл КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» проводити розрахунки за теплову енергію, опалення, підігрів води та гаряче водопостачання для всіх категорій споживачів, які раніше отримували послуги, зокрема, від ДП «Вінницькі теплові мережі», за тарифами, затвердженими виконкомом міської ради. (а.с. 99, 100, 105).

Відповідно до витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлово ОСОБА_2 господарства м. Вінниця від 31.03.2015 року, особовий рахунок № 045180 вбачається, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, проживають та зареєстровані 3 особи: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - власник/наймач, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 - син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 - син (а. с. 3).

Згідно інформації, що міститься в оборотній відомості, заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за мешканцями квартири АДРЕСА_2, за період з 11.2009 року по 04.2015 року становить 8214,48 грн. При цьому, станом на початок дати 11.2009 заборгованість фіксується лише в розмірі 162 грн. 64 коп. (а. с. 4).

Згідно розрахунку суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2, за період з 01.2013 року по 04.2015 року рахується сума заборгованості в розмірі 8214,48 грн. (а. с. 5).

Розрахунок позовних вимог з урахуванням 3% річних та втрат від інфляційних процесів вказує на те, що за період з 04.2012 року по 04.2015 року сума 3% річних становить 519 грн. 68 коп.; сума витрат від інфляції становить 3065 грн. 02 коп. (а. с. 6).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2014 року по справі № 127/16780/14-ц відмовлено КП ВМР Вінницяміськтеплоенерго у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги централізованого постачання з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 7).

Як вбачається зі змісту ОСОБА_8 від 13.10.2006 року на взаєморозрахунки за спожиті послуги по приладах обліку в квартирі, укладеної між ЖЕК № 4 та власником квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3, 13.10.2006 року у зазначеній квартирі було встановлено лічильник гарячої води КВ 1,5 № 226.972, дата перевірки 22.07.2006 року. Пункт 1.3. даної угоди передбачає обовязок споживача щомісячно, до 20 числа, передавати показники лічильника в ЖЕК (контролеру чи економісту) (дописано каси міста) (а.с. 55).

Акт КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» від 15.05.2015 року вказує, що було перекрито та опломбовано ввод ГВП. Лічильник: КВ-1,5, № 226927 97 м.3, пломба: ВТМ 301-1 шт. (а.с. 107).

Акт, складений за участі ОСОБА_3, та мешканців будинку № 31 по вул. Ширшова: ОСОБА_10 та ОСОБА_11, та додані до нього фотознімки, вказують на те в кв. 70, по вул. Ширшова, 31, встановлений лічильник вимірювання гарячого теплопостачання, опломбований, з показниками 00097135. (а.с. 118-121).

Акт КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» від 23.03.2015 року вказує, що по вул. Ширшова, 31/70 вентиль опломбовано в закритому стані, пломба ВТМ № 301, лічильник № 226927 опломбовано, пломба ЖЕК № 4, № 3.

Зміст квитанцій, наданих відповідачем ОСОБА_3, свідчить про те, що вона в період з 01.01.2013 року по 07.2015 року сплачувала за отримані послуги з централізованого теплопостачання (гарячу воду) в АДРЕСА_4, однак в меншому в розмірі, а ніж зазначено в таких квитанціях. (а.с. 56-88).

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані суду відповідачем ОСОБА_3 квитанції про оплату житлово-комунальних послуг, згідно яких відповідач сплачувала кошти, зокрема, за постачання гарячої води до КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» (ВМТЕ), у менших сумах, а ніж зазначалось в квитанціях, тому дійшов висновку про те, що відповідач знала про порушення прав позивача з оплати (спожитих) житлово-комунальних послуг, оскільки сплачувала меншу суму ніж нарахована останнім. Проте, вона не вчинила жодних дій щодо належного зясування у позивача правильності відповідних нарахувань, в тому числі не повідомила позивача щодо наявності у неї встановленого лічильника гарячої води, а також до 20-го числа кожного місяця не повідомляла про показники такого приладу, що є обовязком відповідача та відповідає вимогам п. 1.3. укладеної відповідачем ОСОБА_8 від 13.10.2006 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з позицією відповідача щодо одноособового визначення нею розміру коштів, необхідних за сплату спожитих (наданих) відповідних житлово-комунальних послуг виходячи із застосування показників лічильника гарячої води, про який нею не було повідомлено позивача, та існуючих на момент сплати затверджених відповідних тарифів, оскільки такі дії відповідача призвели до відсутності обєктивної (незалежної від сторін) фіксації показників відповідного лічильника на момент виникнення права у позивача щодо проведення відповідних розрахунків (листопад місяць 2009 року) та фіксації таких показників на момент періодичних платежів відповідачем (в квитанціях не фіксуються показники).

Відповідач, отримуючи від позивача квитанції із визначеними сумами боргу за надані відповідні послуги, розуміючи, що можлива неправильність у нарахуванні позивачем відповідних сум, може залежати від необізнаності його про наявність у нього лічильника гарячої води (на що були всі підстави, оскільки показники лічильника не фіксувались з боку двох сторін і періодична повірка лічильника не проводилась), протягом тривалого періоду часу з листопада місяця 2009 року (з моменту набуття права позивачем проводити відповідні розрахунки) по травень місяць 2015 року, тобто більше 5 років, - продовжувала одноособово визначати розмір сплати за спожиті житлово-комунальні послуги, виходячи із показників лічильника, не застосовуючи жодних правових механізмів захисту.

При ухваленні рішення, судом першої інстанції також враховано те, що суду не надана інформація щодо технічної справності та правильності показів відповідного лічильника гарячої води, наявного в житлі відповідача, не надано також і доказів проведення періодичної повірки такого технічного приладу, а ухвала суду про зобовязання позивача здійснити повірку зазначеного лічильника не була виконана, що унеможливило суд брати до уваги показники такого лічильника з метою правильного вирішення даних спірних правовідносин. При цьому, сама по собі обставина наявності в споживача лічильника щодо обліку спожитої послуги, про який невідомо надавачу послуги, не є єдиною та безумовною ознакою і підставою для оплати відповідних послуг за показниками такого технічного приладу, оскільки правовідносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг засновані на наявності двосторонніх договірних зобовязальних правовідносин, в яких кожна сторона має право реалізовувати свої, передбачені законодавством права, в тому числі щодо погодження дій іншої сторони та умов договору (ч. 4 ст. 202, ч. 3 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України), а тому виконавець такої послуги, як сторона відповідного договору, має право бути обізнаним про наявність у споживача послуги відповідного засобу вимірювання послуги та погодити такі умови, зокрема, задля того, щоб реалізувати свій обовязок по нарахуванню оплати згідно показників такого технічного засобу, та реалізувати право на перевірку технічної справності та правильності його показників, що передбачено нормою ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно зясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх обєктивний склад, права та обовязки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а основні доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом вірно встановлено, що відповідно до витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлово ОСОБА_2 господарства м. Вінниця від 31.03.2015 року, особовий рахунок № 045180, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані та проживають троє осіб, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - власник/наймач, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 - син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 - син.

Згідно інформації, що міститься в оборотній відомості та розрахунку суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за відповідачами як мешканцями квартири АДРЕСА_2, за період з 01.2013 року по 04.2015 року рахується заборгованість в розмірі 8214,48 грн. (а. с.4, 5).

Розрахунок позовних вимог з урахуванням 3% річних та втрат від інфляційних процесів вказує на те, що за період з 04.2012 року по 04.2015 року сума 3% річних становить 519 грн. 68 коп.; сума витрат від інфляції становить 3065 грн. 02 коп. (а. с. 6).

Відповідно до положень п.16,18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630, у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки.

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно договору № 045180 про надання населенню послуг по теплопостачанню від 13.07.2004 року, укладеного між Державним підприємством «Вінницькі теплові мережі», як виконавцем, та ОСОБА_3, як споживачем, виконавець зобовязується надати споживачу послуги по центральному опаленню і гарячому водопостачанню, а споживач зобовязується своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами на умовах цього договору. Квартира розташована за адресою: АДРЕСА_5, опал. площа 44,4 м. кв. Кількість мешканців 3. (а.с. 52).

Пунктом 4 даного Договору розмір плати за надані послуги визначається затвердженим тарифами, виходячи з максимуму теплового навантаження.

Відповідно до п. 6 вказаного Договору фактична кількість відпущеної теплової енергії та води, що витрачається на гаряче водопостачання визначається згідно з показниками приладів обліку (квартирних, будинкових або встановлених на групу будинків), а при їх відсутності (несправності) розрахунковим шляхом.

Згідно п. 11 вказаного Договору споживач вносить плату за послуги на поточний рахунок виконавця або готівкою в касу в пункті приймання платежів.

Також відповідно до змісту вимог розділу «Права і обовязки сторін. Відповідальність» зазначеного Договору, а саме п. 22 споживач у випадку наявності приладів обліку теплової енергії, щомісяця, має до 28 числа передавати виконавцю показники приладів обліку. При відсутності показників приладів обліку щодо спожитої теплової енергії нарахування проводиться розрахунковим шляхом згідно з нормативами без подальшого перерахунку.

Як вбачається зі змісту угоди на взаєморозрахунки за спожиті послуги по приладах обліку в квартирі, укладеної між ЖЕК № 4 та власником квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3, 13.10.2006 року у зазначеній квартирі було встановлено лічильник гарячої води КВ 1,5 № 226.972, дата перевірки 22.07.2006 року. Пункт 1.3. даної угоди передбачає обовязок споживача щомісячно, до 20 числа, передавати показники лічильника в ЖЕК (контролеру чи економісту) (дописано каси міста) (а.с. 55).

Пункт 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що у позивача ОСОБА_2 підприємства Вінницької міської ради Вінницяміськтеплоенерго при нарахуванні відповідачам плати за спожиті послуги по центральному опаленню і гарячому водопостачанню були відсутні відомості та підстави для проведення таких нарахувань відповідно до показів встановленого у квартирі відповідачів приладу обліку гарячої води. При цьому, також встановлено, що дані засоби обліку позивачем не встановлювалися та на його абонентський облік не приймалися, оскільки відповідачі не повідомляли позивача про встановлення даного лічильника та про необхідність прийняти його на абонентський облік.

Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що з матеріалів справи не вбачається, що відповідачі зверталися до позивача ОСОБА_2 підприємства Вінницької міської ради Вінницяміськтеплоенерго зі скаргами щодо нарахування їм плати за спожиті послуги з централізованого теплопостачання не на підставі показів лічильника, а розрахунковим шляхом згідно з нормативами, а також проведення позивачем відповідного перерахунку.

Доводи апеляційних скарги, що наведені на їх обґрунтування, які фактично зводяться до незгоди з ухваленим місцевим судом по справі рішенням та його суб'єктивної переоцінки, в даному випадку є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що посилання апелянтів на недоведеність обставин, що мають значення для прави, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права є безпідставним, не обґрунтованим та таким, що суперечить вимогам Закону та матеріалам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ ОСОБА_12

Судді : /підпис/ ОСОБА_13

/підпис/ ОСОБА_14

Згідно з оригіналом: