АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1493/2016 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представників позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представників відповідачів КовальчукаІ.В., ОСОБА_7,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві Ковальчука Ігоря Володимировича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Прокуратури Шевченківського району міста Києва, третя особа Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені: стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 30000грн, у відшкодування моральної шкоди 44273грн; зобов'язано Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві списати вказані суми в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_3

Судом першої інстанції встановлено, що 20.12.2010 постановою слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було порушено кримінальні справи №10-24412 та №10-24539 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.194, ст.293 КК України (ас6-7). Під час досудового розслідування відносно позивача було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2014 справу за обвинуваченням ОСОБА_3 було закрито на підставі відмови прокурора від обвинувачення, а запобіжний захід відносно позивача скасовано. Фактично позивач безпідставно перебував під слідством та судом з 20.12.2010 по 28.03.2014.

Виходячи з того, що у зв'язку з кримінальним переслідуванням позивач витратив 30000грн на правову допомогу та зазнав моральних страждань, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та задовольнив їх у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності.

Особливість спірних правовідносин полягає у тому, що завдана фізичній особі внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності шкода відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Системний аналіз положень ст.56 Конституції України, ст.1176 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон) дають підстави для висновку про те, що питання відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, вирішуються у позовному порядку цивільного судочинства. Відповідачем за таким позовом має визнаватись держава Україна і Державне казначейство України, а органи, діями (рішеннями) працівників яких завдано шкоду, - третіми особами. Доказуванню у даній справі підлягають факт незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності як підстава, що відповідно до ст.2 Закону дає право на відшкодування шкоди державою, у чому полягає завдана майнова та моральна шкода і чи підлягає вона відшкодуванню у передбаченому ст.ст.3,4 Закону порядку, чи відповідає заявлений розмір моральної шкоди положенням ст.13 Закону тощо.

Перевіряючи обставини, на які посилався ОСОБА_3 в обгрунтування своїх вимог за даним позовом, та задовольняючи його позовні вимоги, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позов пред'явлено не до держави Україна і не до Державного казначейства України, а до органів, діями (рішеннями) працівників яких на думку позивача йому завдано шкоду. Проте, відповідно до ст.1176 ЦК України відповідачі у даній справі не є відповідальними за шкоду, про відшкодування якої до суду звернувся ОСОБА_3

У визначеному ст.33 ЦПК України порядку суд першої інстанції не вирішив питання про залучення до участі у справі в якості відповідача особу, яка має нести відповідальність. За таких обставин законних підстав для задоволення позовних вимог, пред'явлених до неналежних відповідачів, у суду першої інстанції не було. Зобов'язання третю особу вчинити певні дії без зміни її процесуального статусу на відповідача чинним процесуальним законом не передбачено.

З огляду на викладене оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову до неналежних відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,309,313,316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві Ковальчука Ігоря Володимировича задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Прокуратури Шевченківського району міста Києва про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна