УхвалА

іменем україни

14 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Черненко В.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Донецької області від 1 грудня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» (далі - ПАТ «Український Бізнес Банк») звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 10 квітня 2013 року між банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 184 950 грн на строк до 8 квітня 2033 року зі сплатою 15 % річних. У зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору виникла заборгованість.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Український Бізнес Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 193 521 грн 04 коп.

Заочним рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 вересня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Український Бізнес Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 1 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ПАТ «Український Бізнес Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Український Бізнес Банк» заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2013 року у розмірі 193 521 грн 04 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 173 948 грн 47 коп.; заборгованості по відсоткам у розмірі 19 572 грн 57 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_5 порушив умови кредитного договору, допустив заборгованість, яка підлягає стягненню. Розмір заборгованості судом визначено з урахуванням умов договору та вимог закону.

Доводи касаційної скарги про те, що рішення суду ґрунтується на припущеннях, оскільки до суду не надано копію кредитного договору на підтвердження його укладання, є безпідставними, оскільки з наданих суду відомостей з системи «Кредитна лінія» вбачається факт укладення кредитного договору між позичальником та банком, та часткову сплату ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором, тобто виконання умов договору (а.с. 5, 8-10).

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що у банку була відсутня можливість надати суду копію кредитного договору у зв'язку зі знаходженням кредитної справи у населеному пункті, де здійснюється проведення антитерористичної операції відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» (ч. 2 ст. 61 ЦПК України). При цьому факт кредитних правовідносин з банком відповідач не оспорює.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 1 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник О.В. Закропивний В.А. Черненко