Провадження №2/748/763/16
Єдиний унікальний № 748/2104/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Майбороди С.М.,

при секретарі Оніщенко Ю.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Територіальної громади села Шестовиця в особі Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами за адресою с.Шестовиця Чернігівського району та області провулок Перемоги № 1, в тому числі на 1/4 частину домоволодіння як за членом колишнього колгоспного двору, на 1/4 частину домоволодіння як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері ОСОБА_6, яка померла 10 вересня 1998 року, на 1/8 частину домоволодіння як за спадкоємцем першої черги за законом після своєї дружини ОСОБА_7, яка померла 12 серпня 2012 року і на 1/8 частину домоволодіння як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого сина ОСОБА_8, який помер 28 жовтня 2015 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він позбавлений можливості в позасудовому порядку оформити право власності на будинок та отримати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, сестри та сина, оскільки право власності на житловий будинок, який раніше мав статус колгоспного двору, не було зареєстроване.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач - Шестовицька сільська рада Чернігівського району та області, будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, не забезпечили явку свого представника в судове засідання.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала щодо їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні висловила неоднозначну думку з приводу заявлених позовних вимог, при цьому не вказувала на наявність заперечень щодо заявленого позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно довідки виконкому Шестовицької сільської ради № 240 від 25 липня 2016 року станом на 15 квітня 1991 року господарство за адресою с. Шестовиця Чернігівського району, пров. Перемоги № 1 було колгоспним двором, головою колгоспного двору була мати позивача ОСОБА_9, членами колгоспного двору були позивач ОСОБА_5, його дружина ОСОБА_7 та їх син ОСОБА_8. ( а.с.21)

В судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що вказане домогосподарство мало статус колгоспний двір та ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 були членами колгоспного двору.

Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 Про порядок державного обліку житлового фонду і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до ст. 17 Закону України РСР Про власність майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю.

За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України Про власність 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. Таким чином, незважаючи на той факт, що домогосподарство обліковувалось за головою колгоспного двору, всі члени колгоспного двору мали рівні частки житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/4 частині.

А отже, ОСОБА_5 як член колгоспного двору мав право на 1/4 частину спірного житлового будинку з господарськими спорудами.

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

10 вересня 1998 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ЕЛ № 043106, виданим Шестовицькою сільською радою. ( а.с.11)

Після її смерті відкрилася спадщина. До спадкового майна належала 1/4 частина житлового будинку з господарськими спорудами за адресою с. Шестовиця Чернігівського району, пров. Перемоги, буд.1.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР в редакції, що діяла на день відкриття спадщини, спадкоємцями першої черги за законом були діти спадкодавця: позивач та його рідна сестра ОСОБА_2.

Згідно довідки виконкому Шестовицької сільської ради № 149 від 13 травня 2016 року на день смерті ОСОБА_6 Єлизавета Пилипівна проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею був зареєстрований та проживав її син ОСОБА_5, невістка ОСОБА_7 та онук ОСОБА_8 ( а.с.20)

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції, що діяла на день відкриття спадщини, позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері.

У відповідності до наданої копії спадкової справи, заведеної після померлої ОСОБА_6, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця ОСОБА_5. ОСОБА_2 надала до нотаріальної контори заяву про не прийняття спадщини та відсутності претензій на спадщину, та є такою, що не прийняла спадщину у встановленому законом порядку.

За таких обставин у позивача виникло право на 1/2 частину спірного житлового будинку, в тому числі на 1/4 частину як у члена колгоспного двору та на 1/4 частину як у спадкоємця після смерті матері.

12 серпня 2012 року померла дружина позивача ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ № 189486, виданим виконкомом Шестовицької сільської ради. ( а.с.13)

Після її смерті відкрилася спадщина. До спадкового майна належала 1/4 частина житлового будинку з господарськими спорудами за адресою с.Шестовиця Чернігівського району, пров. Перемоги, буд.1.

Відповідио до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги були позивач та їх спільний зі спадкодавцем син ОСОБА_8.

Згідно довідки виконкому Шестовицької сільської ради № 74 від 22.02.2016 на день смерті ОСОБА_7 проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з нею були зареєстровані та проживали її чоловік, він же позивач у справі, та син ОСОБА_8. ( а.с.18)

За таких обставин, на 1/4 частину житлового будинку, на яку мала право як член колишнього колгоспного двору спадкодавець ОСОБА_7, стали мати право по 1/8 частині позивач ОСОБА_5 та його син ОСОБА_8, котрі згідно чинного на той час законодавства є такими, що прийняли спадщину після сперті ОСОБА_7

Тобто, позивачу стало належати 5/8 частин спірного домогосподарства, його сину 3/8 частин.

28 жовтня 2015 року помер син позивача ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 264271, виданим виконкомом Шестовицької сільської ради. ( а.с.15)

Після його смерті відкрилася спадщина, яка склалася з 3/8 частин житлового будинку з господарськими спорудами за адресою с. Шестовиця Чернігівського району, пров. Перемоги, буд.1.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є його батько ОСОБА_5, дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України зазначені спадкоємці вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8, оскільки згідно довідки виконкому Шестовицької сільської ради № 75 від 22.02.2016 на день смерті спадкодавця проживали та були зареєстровані разом з ним. ( а.с.19) Також, у відповідності до копії спадкової справи, заведеної після померлого 28 жовтня 2015 року ОСОБА_8 звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Враховуючи вищенаведене, у позивача виникло право на 3/4 частини спірного домогосподарства, зокрема, на 1/4 частину домоволодіння як у члена колишнього колгоспного двору, на 1/4 частину домоволодіння як у спадкоємця після смерті матері ОСОБА_6, на 1/8 частину домоволодіння як у спадкоємця після смерті дружини ОСОБА_7 та на 1/8 частину домоволодіння як у спадкоємця після смерті сина ОСОБА_8

Відповідно до листа № 19-32/319 Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» оформлення спадщини на нерухоме майно особи, яка померла, може бути здійснене у разі наявності правовстановлюючих документів на це майно. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується в судовому порядку.

У відповідності до п.п.4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції україни 22.02.2012 за № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, а саме на нерухоме майно за наявності правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцю, а у разі відсутності відповідних документів нотаріус роз»яснює процедуру вирішення питання в судовому порядку.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради.

З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діє з 01 липня 2004 року, встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до довідки КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» № 438 від 29 березня 2016 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 1 по пров.Перемоги в с.Шестовиця Чернігівського району та області в Чернігівському РБТІ не зареєстровано.

За таких обставин, отримати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_7 та після смерті ОСОБА_8 та оформити своє право власності на нерухоме майно позивач не має можливості.

Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому його права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ним права власності.

При зверненні до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, а отже у відповідності до положень ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 645 грн 90 коп. підлягає стягненню з відповідачів в дольовому співвідношенні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 120, 123, 529, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.392, 1261, 1268 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 до Територіальної громади села Шестовиця в особі Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами за адресою с.Шестовиця Чернігівського району та області провулок Перемоги, буд. № 1, в тому числі на 1/4 частину домоволодіння як за членом колишнього колгоспного двору, на 1/4 частину домоволодіння як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері ОСОБА_6, яка померла 10 вересня 1998 року, на 1/8 частину домоволодіння як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті дружини ОСОБА_7, яка померла 12 серпня 2012 року і на 1/8 частину домоволодіння як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина ОСОБА_8, який помер 28 жовтня 2015 року.

Стягнути з Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь держави по 161 грн 47 коп. судового збору з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.М. Майборода