Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/9874/14 головуючий у 1 інстанції Ярошенко А.Г.
провадження № 22-ц/778/1289/16 суддя-доповідач Панкеєв О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. В обґрунтування позову зазначивши, що 25.12.2011 року ОСОБА_2 став клієнтом «ПРИВАТБАНК», ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету-Заяву про приєднання Правилами надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої отримав картку «Дебетова». 25.12.2012 року відповідачу було переоформлено картку на кредитну карту «Універсальна», відповідно до тарифів, якої відповідач отримав кредиту розмірі 9000 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору щодо строків погашення кредиту, станом на 31.10.2014 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 20 948,48 грн., яка складається з наступного: 8 865,13 грн. - заборгованість за кредитом; 9 029,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 580,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина) 973,74 грн. - штраф (процентна складова).

У зв'язку з зазначеним ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.12.2011 року у розмірі 20 948,48 грн..

Заочним рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за договором у розмірі 20 948,48 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 243,60 грн..

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників позивача сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, що 25.12.2011 року на підставі анкети-заяви ОСОБА_2 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг та відповідач отримав дебетову картку.

Отже, договір був укладений у формі анкети-заяви приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно змісту вказаної заяви, підписаною ОСОБА_2, останній погодився, що вказана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг.

Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердив, що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, зобов'язується їх виконувати, а також регулярно знайомитися із їх змінами, що розміщуються на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.7).

25.12.2012 року ОСОБА_2, як клієнту ПАТ КБ «Приватбанк», було видано кредитну карту «Універсальна», відповідно до тарифів, якої відповідач отримав кредиту розмірі 9000 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору щодо строків погашення кредиту, станом на 31.10.2014 року у відповідача утворилася заборгованість яка за розрахунком позивача становить 20 948,48 грн., і складається з наступного: 8 865,13 грн. - заборгованість за кредитом; 9 029,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 580,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина) 973,74 грн. - штраф (процентна складова).

За положеннями ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

ОСОБА_2, будучи двічі повідомленим про час розгляду справи , призначеної до розгляду судом першої інстанції на 03.02.2015 року, та 10.03.2015 року в судове засідання не з'явився, своїх заперечень проти позову щодо отримання ним кредитної карти «Універсальна» не надавав. (а.с.50,51)

Отже оспорювання зі сторони відповідача з приводу отримання 25.12.2012 року ОСОБА_2 кредитної карти «Універсальна» у суді першої інстанції не було і доводи апеляційної скарги проте, що ОСОБА_2, оформив дебетову картку та не має доказів на підтвердження отримання кредитної картки «Універсальна» не було предметом дослідження судом першої інстанції через відсутність таких заперечень відповідача у суді першої інстанці, а тому за положеннями ч.2 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд досліджує надані відповідачем докази щодо отримання ОСОБА_2 кредитної карти «Універсальна» № НОМЕР_1.

Отримання відповідачем кредитної карти «Універсальна» було зафіксовано фотографуванням (а.с.133-135), відповідно до п.1.1.7.40 Умов і Правил , скриншотом (зображення, отримане комп'ютером, яке показує в точності те, що бачить користувач на екрані монітора або іншого візуального пристрою виводу) з програмного комплексу ПриватБанку про отримання ОСОБА_2 кредитної карти «Універсальна» № НОМЕР_1, випискою по рахунку кредитної карти «Універсальна» № НОМЕР_1, наданими представником позивача до апеляційної інстанції внаслідок оспорювання в апеляційній скарзі факту отримання 25.12.2012 року відповідачем кредитної карти «Універсальна», із яких вбачається, що ОСОБА_2 за договором банківського рахунку 25.12.2012 року отримав кредитну картку № НОМЕР_1, після чого неодноразово знімав різні суми грошей з картки «Універсальна»№ НОМЕР_1, разом з цим неодноразово на різні суми поповнював вказану картку, чим виконував свої кредитні зобов'язання.

В апеляційному суді відповідачем не спростовано надані позивачем докази проте, що він отримував кредитну картку «Універсальна» за № НОМЕР_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк» та не спростовано виписки по рахунку , транзакції за карткою № НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

У ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Отже відносини банківського рахунку, спрямовані на виконання зобов'язання щодо належного надання фінансової послуги з відкриття та ведення рахунка, регулюються главою 72 ЦК України, а параграфами 1 і 2 глави 71 (позика і кредит) визначаються лише права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка (ч. 2 ст. 1069 ЦК України ).

Договір банківського рахунку є консенсуальним та двостороннім. Недійсність такого договору в разі наявності порушень щодо письмової форми законом не встановлена.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг ОСОБА_2, може отримати будь-яку з послуг, які надає ПАТ КБ «ПриватБанк» своїм клієнтам як банківська установа, у тому числі і послуги кредитування.

Матеріали справи свідчать проте, що ПАТ КБ «Приватбанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг (далі - Умови ). За цими Умовами у разі виникнення заборгованості власника за картрахунком в результаті курсової різниці, технічних помилок у роботі обладнання та в інших випадках клієнт зобов'язується погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення(п. 1.1.2.1.9). Ця умова договору не встановлює механізму чи способу нарахування заборгованості у разі курсової різниці чи технічних помилок, а лише передбачає строк 30 днів для її погашення.

Згідно з ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом, зобов'язання (неналежне виконання).

Дослідивши обставини справи, колегія судів вважає, що за характером укладений ОСОБА_2 договір являвся договором приєднання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором приєднання (ст.634 ЦК України), умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, а лише виявляє своє волю на укладення цього договору на запропонованих умовах. У такий спосіб дотримується один із основоположних принципів - свободи договору.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви. Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати /зменшити або збільшити/ кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

25.12.2012 року відповідачу було переоформлено картку на кредитну карту «Універсальна», відповідно до тарифів, якої відповідач отримав кредиту розмірі 9000 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, факт отримання зазначеної картки було зафіксовано фотографуванням, відповідно до п.1.1.7.40 Умов і Правил. (а.с. 133-136)

Відповідно до п. 14.8 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

02.08.2011 року ОСОБА_2 ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку, тарифами банку, які разом з заявою клієнта складають договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, які також доступні в Інтернет ресурсі.

Аналізуючи зазначені вимоги законодавства, а також п. 1.1.2.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку щодо обов'язку клієнта у разі виникнення заборгованості держателя по картковому рахунку в результаті курсової різниці погасити її протягом 30 днів з моменту виникнення, колегія суддів вважає, що такі умови не порушують принцип добросовісності, не призводять до істотного дисбалансу прав та обов'язків сторін, і не завдають шкоди споживачеві, оскільки ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг з використанням платіжної картки, споживач має можливість самостійно контролювати наявність коштів на його рахунку у відповідній валюті, і у разі недостатності, вирішувати конвертувати їх в іншу валюту чи ні, з урахуванням наслідків, передбачених умовами договору.

Посилання ОСОБА_2 на те, що для здійснення платіжних операції з використанням спеціальних платіжних засобів йому була видана дебетова картка, що передбачає здійснення користувачем платіжних операцій в межах залишку коштів, які обліковуються на картковому рахунку, не приймаються колегією судів оскільки за п. 1.1.2.9 умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку» фактично здійснюється дебетно-кредитна схема здійснення платіжних операцій, що виходячи з принципу свободи договору не суперечить вимогам закону.

За визначенням п.1.1.1.52 Умов і Правил надання банківських послуг, овердрафт - це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у випадку перевищення суми операції по платіжній карті над сумою залишку засобів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Використання клієнтом грошових коштів зверх залишку по рахунку або встановленого банком ліміту овердрафта є несанкціонованим овердрафтом.

Згідно з п.1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Як передбачено п.п. 2.1.1.14.1;2.1.1.14.6 Умов та Правил надання банківських послуг, держатель кредитної карти має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торгово-сервісних підприємствах, з якими банк уклав договір розширеного еквайринга.

У випадку недостатньої кількості засобів для оплати чергового платежу по сервісу «Оплата частинами» клієнт доручає банку встановити овердрафт на кредитну карту на суму, необхідну для оплати чергового платежу.

За вказаних обставин не можна погодитися і з доводами апеляційної скарги про відсутність письмового кредитного договору та відсутності підстав для стягнення заборгованості за кредитом договором, оскільки зазначений висновок суперечить положенням ст.ст. 1066, 1067 ЦК України та змісту договору банківського рахунку, який був укладений сторонами.

Наданий позивачем в якості письмового доказу відповідно до ст. 64 ЦПК України розрахунок заборгованості за кредитом на 31.10.2014 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 20 948,48 грн., яка складається з наступного: 8 865,13 грн. - заборгованість за кредитом; 9 029,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 580,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина) 973,74 грн. - штраф (процентна складова), згідно п.1.1.5.20 Умов і Правил, відповідачем не спростований.

Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", за умовами договору, позивач є держателем електронного платіжного засобу, фізичною особою, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу.

Пунктом 1.27 ст.1 цього Закону визначено, платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Виходячи із положень ч.2 ст. 308 ЦПК України, яка визначає, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, колегія судів не вбачає підстав для висновку щодо незаконності оскаржуваного судового рішення, та підстав для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову, як того вимагає відповідач.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: