Справа № 683/390/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді Завадської О.П

при секретарі Васічевій О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

його представника - адвоката Гіппіуса О.Б.

третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3

представника відповідача Москалюк С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпро про відшкодування моральної шкоди, з участю третьої особи на стороні позивача - ОСОБА_3,

встановив:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпро про стягнення, як з позикодавця (кредитора) моральної шкоди йому, як позичальнику, якої він зазнав через неправомірну поведінку працівників банку. Свої позовні вимоги мотивував тим, що між сторонами 06 листопада 2007 року був укладений договір про іпотечний кредит №HMSWG5, на підставі якого він отримав кредит на суму 200000 грн. зі сплатою 15% річних з кінцевим терміном повернення 06 листопада 2016 року. Задля забезпечення виконання кредитного зобов'язання також між сторонами був нотаріально укладений іпотечний договір від 07 листопада 2007 року за р. № 735, згідно якого він передав банку належне йому на праві власності майно, зокрема, житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1. В серпні 2008 року невстановлені працівники банку підробили додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №HMSWG5 від 06 листопада 2007 року про те, що ніби банк надав йому кредит в розмірі 41322,34 доларів США на строк з 06 листопада 2008 року по 06 листопада 2016 року для придбання нерухомості, шляхом перерахування на рахунок позичальника. Рішеннями судів всіх інстанцій визнано недійсною вищевказану додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №HMSWG5. Крім того матеріалами досудового розслідування встановлено, що діями невставлених осіб банку, шляхом підроблення підпису 06 серпня 2008 року у «додатковому» кредитному договорі змінено позику з 200000 грн. та 15 % річних на 41322,34 доларів США та процентну ставку на 14,04 % з кінцевим терміном повернення іноземною валютою 06 листопада 2016 року. В жовтні 2015 року банк заявив йому про борг в понад сто тисяч доларів США (2,5 млн. грн.). На виконання рішення суду відповідач змушений був здійснити перерахунок заборгованості, що зробив лише станом на 07 грудня 2015 року: залишок поточної заборгованості склав 34998,94 грн.; простроченої заборгованості 115871,10 грн. Крім того нараховано 93201,09 грн. пені, 119000 грн. заборгованості по відсотках, загальний борг вивели у 363000 грн. Зазначив, що погашав кредит щомісячними платежами відповідно до умов договору про іпотечний кредит №HMSWG5 від 06 листопада 2007 року. Цинізм працівників банку вражає, адже позиціонуючи себе прогресивним, доброчесним банком, шляхом обману своїх клієнтів, підробили додаткову кредитну угоду, перевівши гривневий кредит в валютний. Нехтуючи довірою клієнтів, зневажаючи добросовісне щомісячне виконання ним кредитних зобов'язань, останні в судовому порядку вимагали виселити його із дружиною ОСОБА_3 із заставлених домоволодіння та земельною ділянкою; вимагали понад сто тисяч доларів США (2,5 млн. грн.) з перерахованих на вимогу суду 363000 грн., правильність нарахування яких ще необхідно перевірити. З останньої розмови з представником банку йому було заявлено, що у випадку сплати ним 200000 грн., йому буде списано різниця. Проте він уже сплатив кредитну заборгованість по іпотечному кредиту №HMSWG5 від 06 листопада 2007 року. Щоденно дзвонили, направляли листи, крім того з'являлись до нього та членів його сім'ї з вимогою погасити надуманий ними борг, при цьому погрожуючи виселенням, на протязі 8 років. Такими діями представники банку завдали значної шкоди його здоров'ю та здоров'ю його дружини ОСОБА_3, внаслідок чого погіршився їх стан, так дружина стала інвалідом 3 групи, а він з третьої групи перейшов на другу. Він потребує постійного лікування, проходив оперативне лікування. Він та його дружина зазнали тривалих та надлюдських душевних страждань від постійних агресивних, протиправних дій зі сторони відповідача. Тому просить стягнути з останнього 1500000 грн. моральної шкоди.

Позивач, його представник - адвокат підтримали заявлені позовні вимоги та обставини на їх обґрунтування. Крім того вказали, що позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди заявлено саме з підстав неправомірних дій працівників банку по підробці додаткової угоди про іпотечний кредит, внаслідок чого в подальшому банк неправомірно вимагав сплатити надуману кредитну заборгованість, незважаючи на те, що кредит щомісячно сплачувався, та ще й з розрахунку до іноземної валюти, тоді як кредит був гривневий. Це негативно вплинуло на стан здоров'я позивача та його дружини, змінило звичний спосіб їх життя. Дії працівників банку вважають злочинними, наразі вважають дії стосовно закриття кримінального провадження необачними, та не виключають відновлення кримінального провадження. Стосовно свідка відповідача ОСОБА_5 позивач зазначив, що його бачить вперше та заперечив факт підписання додаткової угоди, яка, навіть з огляду на умови кредиту, для нього невигідна.

Аналогічні пояснення в судовому засіданні надала і третя особа.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог, мотивуючи тим, що укладений між сторонами іпотечний договір не передбачає відшкодування моральної шкоди, тим більше, що банк виконав свої зобов'язання по наданню кредиту. Не встановлено та не визнано винними осіб, які підробили додаткову угоду. Кримінальне провадження за фактом підроблення додаткової угоди до договору про іпотечний кредит закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Позивач не являється потерпілим. Вважає безпідставною, як саму вимогу про стягнення моральної шкоди, так і заявлений розмір моральної шкоди.

Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 20 серпня 2014 року встановлено, що 06 листопада 2007 року між сторонами було укладено договір про іпотечний кредит № HMSWGI, на підставі якого позивач отримав кредит в сумі 200000 грн. зі сплатою 15 % річних з кінцевим терміном повернення 06 листопада 2016 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання по вказаному договору між банком та позивачем укладено іпотечний договір, посвідчений Сарело Т.О., приватним нотаріусом Старокостянтинівського нотаріального округу 07 листопада 2007 року за р. №735, згідно з яким позивач передав банку належне йому на праві власності майно, зокрема, житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться по АДРЕСА_1 Хмельницької області.

В серпні 2008 року невстановлені працівники банку підробили додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 06 листопада 2007 року, згідно якої банк надав позивачу кредит у розмірі 41322, 34 доларів США на строк з 06 серпня 2008 року по 06 листопада 2016 року для придбання нерухомості, шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника.

Позивачем проводилось погашення кредиту щомісячними платежами відповідно до умов договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 06 листопада 2007 року.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме: договором про іпотечний кредит № HMSWGI, укладеним 06 листопада 2007 року, іпотечним договором, посвідченим Сарело Т.О., приватним нотаріусом Старокостянтинівського нотаріального округу 07 листопада 2007 року за р. № 735, оригіналом додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № HMSWGI укладеної 06 серпня 2008 року, висновками експертиз № 39 і № 40 від 18 червня 2014 року, копією додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 06 листопада 2007 року.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № 39 від 18 червня 2014 року у зміст оригіналу додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 06 листопада 2007 року в нижній правій частині лицевої сторони кожного аркуша вносились зміни шляхом підчистки та травлення.

Надана суду першої інстанції представником банку додаткова угода до договору про іпотечний кредит від 06 серпня 2008 року не відповідає завіреним банком ксерокопіям додаткової угоди про іпотечний кредит від 06 серпня 2008 року, наданих представником банку разом із запереченнями на позовну заяву 15 квітня 2009 року та 18 травня 2009 року і, крім того, містить підчистки та травлення.

У червні 2008 року позивач відвідував відділення банку для вирішення питання щодо розміру відсотків по договору про іпотечний кредит, де він, довіряючи працівникам банку і не читаючи, підписав декілька документів.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що цими документами були заява про продаж іноземної валюти та заява про зміну валюти кредиту.

При цьому, заява про зміну валюти договору хоча і підписана позивачем, однак в ній вказано, що таке рішення прийняв ОСОБА_7. Даний факт свідчить про те, що позивач не був обізнаний зі змістом цієї заяви, і його волевиявлення на зміну валюти кредитного договору, що є однією з істотних умов договору, не було.

Суд вирішив:

- визнати недійсною додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № HMSWGI, укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 06 листопада 2007 року.

- Зобов'язано публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» провести перерахунок внесених ОСОБА_1 щомісячних платежів відповідно до умов договору про іпотечний кредит № HMSWGI від 6 листопада 2007 року.

- Відмовлено в позові публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 16 січня 2015 року рішення Старокостянтинівського районного суду від 20 серпня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06 травня 2015 року рішення Старокостянтинівського районного суду від 20 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 16 січня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 04 вересня 2015 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконним внесення змін до кредитного договору; за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2015 року.

Постановою Старокостянтинівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 30 січня 2016 року кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000523 від 01 липня 2015 року за фактом підроблення документів, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Як вбачається зі змісту ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», підставами задоволення судом позову про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди є наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Показання свідка ОСОБА_5, який в судовому засіданні стверджував про те, що особисто бачив, як позивач вісім років назад в приміщенні відділення банк підписав додаткову угоду, суд оцінює критично, оскільки його покази не узгоджуються з матеріалами справи. Зокрема, він вказав, що позивач один раз ставив підпис до договорі, який складався із одного листка, в той час як додаткова угода складається із семи аркушів (трьох листків), в нижній правій частині лицевої сторони кожного аркуша угоди є підчистки, травлення відносно підпису позичальника.

Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку про те, що позивачу та його дружині буди завдані душевні страждання протиправною поведінкою відповідача, працівники якого в серпні 2008 року без відома позивача підробили його підписи, виготовили додаткову угоду про іпотечний кредит, в якій змінили предмет договору, а саме розмір кредиту з 200000 грн. на 41322,34 доларів США, який на протязі восьми років вимагали повернути, завдали моральну шкоду.

При визначенні розміру завданої моральної шкоди суд врахував глибину душевних переживань позивача та його дружини, ступінь порушення способу їх життя, та керуючись вимогами розумності і справедливості вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 350000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 59, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" м. Дніпро на користь ОСОБА_1 350000 грн. моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" м. Дніпро на користь держави 5250 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницького області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ______________