АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання мирової угоди в процесі виконання рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання мирової угоди в процесі виконання рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що дана мирова угода суперечить вимогам закону, оскільки мирова угода не порушує права інших осіб. В рахунок погашення боргу перед ОСОБА_3 він бажає передати останньому на праві власності своє нерухоме майно - три земельні ділянки, що не суперечить вимогам закону.

Справа № 760/7448/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10595/2016
Головуючий у суді першої інстанції: В.В. Українець
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у розгляді справи у судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись у відповідності до вимог закону, причини неявки не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило, а тому колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності з урахуванням вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що умови мирової угоди суперечать закону та зачіпають інтереси інших осіб.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам процесуального права.

Так, відповідно до ст. 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду якщо вона суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконанні у ВПВР УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 27326210 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3704, виданого 21 лютого 2011 року Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 650000 доларів США.

Стягувач ОСОБА_3 та боржник ОСОБА_1 подали державному виконавцю мирову угоду, за умовами якої боржник визнає свою заборгованість перед стягувачем у розмірі 650000 доларів США та судових витрат у справі. Сторони дійшли згоди, що погашення заборгованості здійснюватиметься шляхом передачі боржником та отримання стягувачем у власність об'єктів нерухомого майна, що належать боржникові у повному обсязі, на праві приватної власності, без часток та дольової участі у власності інших фізичних та юридичних осіб, а саме: трьох земельних ділянок.

Зі змісту мирової угоди та матеріалів справи вбачається, що за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.05.2010 року було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_7, про стягнення боргу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 650000 доларів США боргу за борговими розписками та судові витрати у справі.

Разом з тим вбачається, що ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 650000 доларів США, що стало предметом спору, проте зазначені у мировій угоді земельні ділянки не передавались сторонами, предметом даного спору не були, тому не можуть бути предметом повернення за мировою угодою. Право власності на нерухоме майно набувається особами у встановлений законом спосіб, а не шляхом визнання судом мирової угоди в процесі виконання рішення суду.

Отже, виходячи з аналізу умов мирової угоди суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що такі умови суперечать закону та впливають на права та інтереси іншої особи, яка сторонами виконавчого провадження має бути визначена в майбутньому.

Так, із матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.05.2016 року, задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Даніель» про солідарне стягнення з ОСОБА_7, та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 7117149,75 грн.

Зазначене судове рішення не виконано боржниками, державним виконавцем ВПВР Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в межах відкритого виконавчого провадження ВП №51774218 здійснюються виконавчі дії направлені на примусове виконання рішення суду. Стягувачем за вказаним виконавчим провадженням виступає ПАТ «КБ «Даніель».

Отже, в разі визнання судом мирової угоди, яку уклали між собою ОСОБА_3 та ОСОБА_1, будуть порушені права ПАТ «КБ «Даніель», перед яким ОСОБА_1 є боржником за виконавчим провадженням, та наявне у нього нерухоме майно - земельні ділянки, можуть бути відчужені і на виконання ним своїх зобов'язань перед Банком.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що такі умови мирової угоди відповідають закону та не порушують права інших осіб колегія суддів вважає безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Ухвалу судом першої інстанції було постановлено з додержанням вимог закону. Підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: