Ухвала

іменем україни

08 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит-Дніпро» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит-Дніпро» про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит-Дніпро» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит-Дніпро» (далі - ПАТ «Банк Кредит-Дніпро») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позивач посилався на те, що 30 травня 2007 року між банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 300507-USD-K, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав у кредит грошові кошти у сумі 17 тис. дол. США з кінцевим терміном повернення 30 травня 2012 року.

Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконала, у зв'язку із чим у неї виникла заборгованість в розмірі 17 451,17 дол. США або 367 291 грн 87 коп. за курсом НБУ станом на 01 травня 2015 року, яку банк просив стягнути з відповідача на його користь, а також судові витрати у справі.

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати недійсним укладений між нею та банком кредитний договір, оскільки договір укладений із порушенням вимог чинного законодавства.

Рішенням Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Кредит-Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 300507-USD-K від 30 травня 2007 року станом на 01 травня 2015 року у сумі 17 451,17 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01 травня 2015 року є еквівалентом 367 291 грн 87 коп., з яких: прострочена основна заборгованість - 9 892,57 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01 травня 2015 року є еквівалентом 208 207 грн 26 коп.; прострочена заборгованість за процентами - 5 856,28 дол. США, що відповідно до курсу НБУ є еквівалентом 123 256 грн 14 коп.; пеня за порушення строків повернення основної заборгованості - 1 444,32 дол. США, що відповідно до курсу НБУ є еквівалентом 30 398 грн 26 коп.; пеня за порушення строків повернення процентів - 258,01 дол. США, що відповідно до курсу НБУ є еквівалентом 5 430 грн 21 коп.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року рішення Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року в частині задоволення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат скасовано та ухвалено в цій частини нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Кредит-Дніпро» заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2007 року № 300507-USD-K, станом на 01 травня 2015 року у сумі 365,03 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01 травня 2015 року еквівалентно 7 682 грн 73 коп., з яких: прострочена основна заборгованість - 244 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01 травня 2015 року еквівалентно 5 135 грн 43 коп.; прострочена заборгованість за процентами - 121, 03 дол. США, що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 2 547 грн 30 коп.; пеня за порушення строків повернення основної заборгованості - 749 грн 69 коп.; пеня за порушення строків повернення процентів - 371 грн 90 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк Кредит-Дніпро», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Отже, судове рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не оскаржується, а тому в касаційному порядку не переглядається (ст. 335 ЦПК України).

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 30 травня 2007 року між ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», правонаступником якого є ПАТ «Банк Кредит-Дніпро», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 300507-USD-K, за умовами якого банк зобов'язався надати кредит у сумі 17 тис. дол. США, а ОСОБА_4 зобов'язалась повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановлених у договорі розмірі та строки, що підтверджується копією зазначеного договору.

Відповідно до умов п. 4.2 кредитного договору від 30 травня 2007 року № 300507-USD-K позичальник зобов'язується повернути одержаний кредит в строк, встановлений графіком погашення кредиту (додаток 1 до договору), з остаточним погашенням 30 травня 2012 року, сплатити нараховані відсотки та комісії за цим договором шляхом внесення готівки в касу або перерахування банку грошових коштів на позичковий рахунок та рахунки нарахованих відсотків та комісій відповідно до встановлених строків.

17 листопада 2008 року до вказаного кредитного договору було укладено додаткову угоду № 171108, в якій сторони погодили плату за користування одержаним кредитом у розмірі 17 % річних, а за прострочення платежів - 34 % річних.

На виконання умов кредитного договору № 300507-USD-K від 30 травня 2007 року ОСОБА_4 отримала кредит у сумі 17 тис. дол. США, що підтверджується копіями відповідних заяв.

Згідно з розрахунком, наданим банком, внаслідок неналежного виконання ОСОБА_4 умов даного кредитного договору станом на 01 травня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 17 451,17 дол. США (або 367 291 грн 87 коп. за курсом НБУ на дату розрахунку), яка складається простроченої заборгованості за кредитом - 9 892,57 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01 травня 2015 року є еквівалентом 208 207 грн 26 коп.; простроченої заборгованості за відсотками - 5 856,28 дол. США, що відповідно до курсу НБУ є еквівалентом 123 256 грн 14 коп.; заборгованості з пені за порушення строків оплати основної заборгованості - 1 444,32 дол. США, що відповідно до курсу НБУ є еквівалентом 30 398 грн 26 коп.; пені за порушення строків повернення процентів - 258,01 дол. США, що відповідно до курсу НБУ є еквівалентом 5 430 грн 21 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість відповідача підтверджена матеріалами справи, а строк позовної давності позивачем пропущено не було.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено позовну давність за всіма щомісячними платежами, крім останнього у розмірі 244 дол. США, термін сплати якого 30 травня 2012 року, оскільки ОСОБА_3 перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з грудня 2009 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 29 травня 2015 року, включивши до позовних вимог всю суму заборгованості.

Такі висновки ґрунтуються на фактичних обставинах, установлених судом, на доказах, поданих сторонами, які судом належним чином оцінені і відповідають вимогам закону, який правильно застосовано.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником щомісячними платежами, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, ОСОБА_4 переслала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з грудня 2009 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 29 травня 2015 року, включивши до позовних вимог всю заборговану суму.

03 липня 2015 року ОСОБА_3 звернулась із заявою про застосування до спірних кредитних правовідносин позовної давності.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідне до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13, від 19 листопада 2014 року № 6-160цс14, від 03 червня 2015 року № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року № 6- 154цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем було пропущено позовну давність за всіма щомісячними платежами крім останнього, строк сплати якого 30 травня 2012 року, а тому правильно стягнув з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Кредит-Дніпро» заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2007 року № 300507-USD-K, станом на 01 травня 2015 року у сумі 365,03 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01 травня 2015 року еквівалентно 7 682 грн 73 коп., з яких: прострочена основна заборгованість - 244 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01 травня 2015 року еквівалентно 5 135 грн 43 коп.; прострочена заборгованість за процентами - 121, 03 дол. США, що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 2 547 грн 30 коп.; пеня за порушення строків повернення основної заборгованості - 749 грн 69 коп.; пеня за порушення строків повернення процентів - 371 грн 90 коп.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит-Дніпро» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О.Писана