РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Ференчук О.В., при секретарі Петровій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, визнання договору дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій зазначив, що 22.01.2013 року між ним та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики, за яким він передав останньому 45000 доларів США і які він зобов'язався провернути в строк до 1 квітня 2015 року. В забезпечення виконання договору ОСОБА_2 надав в заставу належну йому квартиру АДРЕСА_1, уклавши Договір іпотеки, від нотаріального посвідчення якого ОСОБА_2 ухилився. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, у зв'язку з чим позивач просить стягнути суму боргу та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, визнавши сам договір іпотеки дійсним, та визнати за ним право власності на зазначену квартиру.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні правовідносини.

Між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 22.01.2013 року був укладений договір позики (безпроцентної) (далі Договір), за яким останній отримав 360000,00 грн., що на момент укладення договору становить 45000 доларів США строком до 1 квітня 2015 року (а.с. 12). Відповідно до п. 5.1 Договору забезпеченням зобов'язань являється іпотека.

На підстві укладеного 22.01.2013 року між сторонами Договору іпотеки позичальник - відповідач ОСОБА_2 в забезпечення повернення позики надав в заставу належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1. Договір іпотеки не був посвідчений нотаріусом (а.с.7-11).

01.04.2015 року позивачем на адресу ОСОБА_2 було направлено листа з вимогою добровільно погасити заборгованість в повному обсягу з застереженням, що в разі невиконання вимог, він буде змушений задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки

Аналізуючи надані судові докази, суд приходить до висновку про доведеність факту укладання Договору позики між сторонами та його невиконання з боку відповідача.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.

Статтею 629 ЦК передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Згідно п. 5.4 Договору іпотеки, звернення стягнення на Предмет іпотеки може здійснюватись у позасудовому порядку шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на Предмет іпотеки у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, в разі чого нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно даних норм ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити нормам Цивільного кодексу, актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, Договір іпотеки квартири АДРЕСА_2, укладений 22 січня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідає загальним вимогам, які ставляться до правочинів цивільним законодавством України, а також Закону України "Про іпотеку" .

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

За вказаних умов суд приходить до висновку, що вимоги позивача є цілком обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивач довів обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 220, 526, 589-590, 625, 629 ЦК України, Законом України "Про іпотеку", суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1055250 (один мільйон п'ятдесят тисяч двісті п'ятдесят) грн.за Договором позики від 22 січня 2013 року.

Визнати дійсним Договір іпотеки квартири АДРЕСА_2, укладений 22 січня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 22.01.2013 року в розмірі 1055260,00 грн. звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки і належить на праві власності ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, заагальною площею 82,90 кв.м, житловою площею 52,30 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 6090,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Суддя О.В. Ференчук