Справа №591/3882/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шершак М. І.
Номер провадження 22-ц/788/9/16 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Околота Г. М.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 серпня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Звертаючись з позовом ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» просило звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості та стягнути судові витрати з відповідача.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 серпня 2015 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/05-15/624 від 21.12.2006 р. в розмірі 780681,82 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно нежитлове приміщення (цех по виробництву макаронних виробів під літ «А», загальною площею 780,6 кв.м, розташоване за адресою АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане 23.03.2007 р. виконавчим комітетом Сумської міської ради), шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Передано вищезазначений предмет іпотеки ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» в управління на період до його реалізації у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку». Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове по суті позовних вимог з врахуванням обставин, що стосуються права власності третьої особи на предмети іпотеки.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 014/05-15/624 від 21.12.2006 р. та додаткові угоди до нього, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 184158, 00 дол. США зі сплатою 13,5 % річних строком на 60 місяців ( а.с. 8-9). Додатковою угодою № 014/05-15/624/6 від 29.09.2011 р. до кредитного договору № 014/05-15/624 від 21.12.2006 р. кредитні зобов'язання було конвертовано з доларів США в гривні і встановлено, що кредит надано в сумі 899038,28 грн. строком до 20.02.2015 р. зі сплатою 16,5 % річних(а.с.20).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 2457 від 22.12.2006 р. зі змінами, відповідно до умов якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно нежитлове приміщення ( цех по виробництву макаронних виробів під літ «А», загальною площею 780,6 кв.м, розташоване за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.23-24), який належить йому на праві приватної власності.

Проте, своїх зобов'язань по погашенню кредиту ОСОБА_7 не виконує внаслідок чого станом на 15.04.2015 р. виникла заборгованість на суму- 780681,82 грн., зокрема: 529824,87 грн. заборгованість за кредитом; 76797,88 грн. заборгованість за відсотками; 174059,07 грн. сума заборгованості за пенею.

Вказані факти з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Вирішуючи даний спір місцевий суд у відповідності з положеннями ст. ст. 526, 536, 543, 530, 589, 590, 625-626,1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» і в рахунок погашення заборгованості звернув стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 та яке було надано останнім в забезпечення виконання умов кредитного договору ОСОБА_5

Проте, виписуючи резолютивну частину судового рішення місцевий суд не в повній мірі врахував положення ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

За змістом ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, крім іншого, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; заходи щодо забезпечення, збереження предмета іпотеки або передачі його на період його реалізації, якщо такі необхідні.

Як вбачається з резолютивної частини рішення суду, останній зазначив лише загальний розмір заборгованості і не вказав його складові. Тому, колегія суддів вважає за необхідне доповнити абзац другий резолютивної частини рішення, після слів «в розмірі 780681,82 грн.» слідуючими словами: «яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 529824,87 грн., за відсотками - 76797,88 грн., пені за прострочену заборгованість та прострочені відсотки - 174059,07 грн.».

Колегія суддів також не може погодитись і з рішенням суду в частині передачі предмета іпотеки в управління ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на період до його реалізації. Жодні мотиви необхідності в застосуванні такого заходу в рішенні суду відсутні.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції в цій частині з апеляційною скаргою погодився і пояснив, що в банку немає можливості прийняти в управління дане майно, необхідність в цьому відсутня і про застосування такого заходу банк не просив.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне виключити з резолютивної частини рішення суду вказівку про передачу предмета іпотеки в управління.

Ухвалене у справі рішення не порушує і права третьої особи у справі ОСОБА_6, оскільки остання не є співвласником предмета іпотеки, що підтверджується рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 2.11.2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду від 28.01.2016 року.

В іншій частині апеляційна скарга також не містить обґрунтованих посилань на порушення судом норм матеріального і процесуального права, які б потягли ухвалення незаконного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 серпня 2015 року в даній справі змінити.

Доповнити абзац другий резолютивної частини рішення, після слів «в розмірі 780681,82 грн.» слідуючими словами: «яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 529824,87 грн., за відсотками - 76797,88 грн., пені за прострочену заборгованість та прострочені відсотки - 174059,07 грн.».

Виключити з резолютивної частини рішення суду третій абзац.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Головуючий -

Судді -