АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 16 грудня 2015 року,-

встановила:

У липні 2015 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з даним позовом.

Зазначало, що 29 січня 2008 року між ВАТ «Родовід банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір № 39.1/АА-117.08.2.

Відповідно до умов договору банк відкрив відповідачу відновлювану кредитну лінію на загальну суму 27 800, 00 дол. США.

Строк дії договору до 29.01.2015 року.

При укладенні кредитного договору процентна ставка за користування кредитом була встановлена в розмірі 12,5 % процентів річних.

Додатковою угодоювід 01 листопада 2008 року до кредитного договору процентна ставка встановлена в розмірі 16% процентів річних.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав.

Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 672,91 доларів США та 941 759,98 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»заборгованість за кредитним договором № 39.1/АА-117.08.2 від 29 січня 2008 року в розмірі 5 672,91 доларів США та 611 147,04 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ПАТ «Родовід Банк» проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконані умови кредитного договору, відтак заборгованість має бути стягнута в судовому порядку.

В частині стягнення пені в розмірі 606 331 грн. 95 коп., суд першої інстанції не знайшов підстав для її зменшення, і виходив з того, що представник відповідача не просив про її зменшення згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що 29 січня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 39.1/АА-117.08.2.

Згідно договору банк відкрив відповідачу відновлювану кредитну лінію на загальну суму 27 800, 00 доларів США.

Строк договору до 29 січня 2015 року.

Цільове призначення кредиту: придбання автомобіля та сплата страхових платежів.

Процентна ставка: 12,5 % річних.

01 листопада 2008 року сторони в додатковій угоді збільшили процентну ставку, встановивши її в розмірі 16% річних.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим, станом на 26 червня 2015 року,утворилась заборгованість у розмірі 5 672,91 доларів США та 611 147, 04 грн., з яких:

- сума простроченої заборгованості за кредитом складає - 4 979,68 доларів США;

- сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту складає - 693,23 доларів США;

- сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає - 531 734,04 грн.; (за період з 26.06.2014 року по 26.06.2015 року)

- сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту складає - 74 597,91 грн.; (за період з 26.06.2014 року по 26.06.2015 року)

- сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту - 4 181,86 грн.;

- сума трьох відсотків річних від суми прострочених процентів по кредиту - 633,24 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів вважає обґрунтованими та правильними висновки суду першої інстанції про те, що відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення позову відповідача про визнання кредитного договору недійсним, колегія суддів виходила із відсутності обставин, які б давали підстави вважати, що дану справи неможливо розглянути до вирішення іншої.

Відповідно дост. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вирішуючи спір, суд врахував вищенаведені вимоги закону, та правильно вважав, що 27 січня 2014 року відповідачем був внесений останній платіж за кредитом, відтак при зверненні до суду, банком не пропущені строки позовної давності.

Пеня судом правильно визначена в межах одного року.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). При цьому наведені вище обставини - розмір заборгованості та штрафних санкцій, їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України або не застосувати, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п. 2 ч.1 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах суми заборгованості, яка підлягає погашенню.

Виходячи із вищенаведених вимог закону та відповідних роз'яснень, для вирішення питання про зменшення пені, не потрібна заява сторони про це.

Разом з тим, суд невірно вважав, що для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України, необхідне відповідне клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи розмір заборгованості складає 5 672,91 доларів США, а розмір пені - 606 331,95 грн.

Таким чином розмір пені значно перевищує розмір збитків, що є підставою для її зменшення.

Протилежний висновок суду є помилковим.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у банку ліцензії на право здійснення валютних операцій, колегія суддів відхиляє, оскільки НБУ видана банківська ліцензія № 27 від 11.10.2004 року, якою передбачено право на виконання банківських операцій, визначених ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та дозвіл № 27-3 від 04.03.2005 року, яким передбачено право здійснення валютних операцій.

Доводи апеляційної скарги про неправомірне підвищення процентної ставки за користування кредитом, колегія суддів оцінює критично, оскільки її підвищення здійснено на підставі, підписаної відповідачем, додаткової угоди до кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про пропущення банком строку позовної давності не відповідають фактичним обставинам, оскільки відповідачем здійснено останній платіж 27.01.2014 року, а з позовом банк звернувся 07 липня 2015 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 16 грудня 2015 року підлягає зміні в частині стягнення пені.

В решті рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак за доводами апеляційної скарги підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 303, п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 307 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 16 грудня 2015 року змінити в частині стягнення пені, зменшивши її розмір з 606 331, 95 грн. до 100 000 грн. 00 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук