Справа № 159/4266/16-ц
Провадження № 2/159/1530/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Денисюк Т.В.,

за участю секретаря Гарбар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та з урахуванням змінених позовних вимог просила стягували з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що відповідач проживає окремо від сімї, на даний час в судовому порядку вирішується питання про розірвання шлюбу. Матеріальної можливості самостійно забезпечити дитині належні умови для розвитку вона не має, оскільки має ще двох неповнолітні дітей від першого шлюбу, тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини його заробітку, врахувавши, що відповідач має постійне місце роботи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не зявився, подав письмову заяву про визнання позову щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини його доходів.

Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позову, який підлягає до задоволення.

Згідно матеріалів справи, зокрема свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 171234 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції, сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

На час ухвалення рішення шлюб між сторонами не розірвано. Однак, вони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем.

Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обовязок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, незалежно від того чи перебувають вони в шлюбі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

За змістом ст. 183 СК України стягнення аліментів проводиться у частці від заробітку матері чи батька дитини.

Позивач вказала місце роботи відповідача ПАТ «Волиньобленерго», заперечень щодо наявності постійного заробітку від відповідача не надійшло.

Визначаючи розмір аліментів суд повинен керуватись положеннями ст.182 СК України, відповідно до якої суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

При цьому, обставини, визначені ст. 182 СК України, встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судочинства.

Так, частинами першою та другою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, які могли би вплинути на прийняття рішення про стягнення аліментів у розмірі меншому, ніж 1/6 частину щомісячного заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред'явлення позову, а саме з 16 листопада 2016 року.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 367 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 183, 184, 191 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця в ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 1/6 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий:ОСОБА_4