справа №619/3302/16-ц
провадження №4-с/619/14/16
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2016 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Нечипоренко І.М.

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Дергачівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області, боржник: ОСОБА_3,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Дергачівського районного ДВС ГТУЮ у Харківській області про закінчення виконавчого провадження за №42624136 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь боргу в сумі 244114,21грн та судових витрат в розмірі 2462,00грн, а всього 246576,21грн; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця, в провадженні якого перебуває зазначений вище виконавчий лист щодо невиконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25.09.2013; зобовязати державного виконавця невідкладно вчинити дії щодо реального виконання рішення суду; стягнути з Дергачівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області судові витрати на правову допомогу в розмірі 4640,00грн посилаючись на те, що на виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25.09.2013 видано виконавчий лист та 20 серпня 2015 року відкрито виконавче провадження. ОСОБА_3 на праві приватної власності належав будинок №88-а по вул. Калініна в с.Каїри Горностаївського району Херсонської області. 08.09.2016 представник скаржника отримав постанову державного виконавця Горностаївського районного ДВС від 26.07.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. З цієї постанови ОСОБА_2 дізнався про передання виконавчого провадження від ВДВС Дергачівського РУЮ до Горностаївського районного ДВС за місцезнаходженням майна боржника. Постанову про закінчення виконавчого провадження державний виконавець стягувачу не надіслав. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. Державний виконавець не повідомив стягувача про передання виконавчого провадження до іншого відділу виконавчої служби, чим позбавив скаржника права вибору органу державної виконавчої служби. У звязку з чим, постанова про закінчення виконавчого провадження є необґрунтованою та підлягає скасуванню. ОСОБА_4 скористався правовою допомогою ТОВ «Харківський центр правової допомоги».

Державний виконавець Дергачівського районного ВДВС у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без участі державного виконавця та письмові заперечення, згідно яким 20.08.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №48510543 та зроблено запити до відповідних установ щодо розшуку майна боржника та джерел отримання доходу. Згідно відповідей боржник пенсію не отримує, транспортні засоби за ним не обліковуються. 12.11.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження. 22.12.2015 року при виході державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі, було встановлено, що ліквідного майна, яке належало боржнику на праві власності, в межах суми стягнення, не виявлено, про що складено відповідний акт. Було виявлено нерухоме майно на території Горностаївського району Херсонської області, у звязку з чим, на підставі ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ було передано за належністю до ВДВС Горностаївського РУЮ.

Боржник ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, направивши суду заяву про розгляд скарги без його участі, проти задоволення скарги заперечує.

Заявник ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, направивши заяву про підтримання скарги та її розгляд без його участі.

Перевіривши матеріали справи, всі наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (далі Закон N 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону N 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 11 Закону N 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 20 серпня 2015 року відкрито виконавче провадження №48510543 по виконавчому листу №2010/6345/12 виданому 31.01.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 246576,21грн.

Згідно частини 1 статті 20 Закону №606-XIV виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Згідно вимог ч.1 ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення,

документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Статтею 32 Закону передбачені заходи примусового виконання рішень, якими є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Як вбачається з наданих копій виконавчого провадження державним виконавцем, з метою виявлення майна та джерел доходу ОСОБА_3 зроблено запити до Державної податкової служби України та згідно відповіді інформація відсутня, Пенсійного фонду України та згідно відповіді - інформацію щодо ОСОБА_3 не знайдено, згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.11.2015 року, ОСОБА_3 належить житловий будинок №53 по вул. Надбереговій в с.Ч.Лозова Дергачівського району Харківської області, однак, як вбачається з ОСОБА_5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.04.2015 року даний житловий будинок належить ОСОБА_5 на підставі рішення суду від 26.12.2013 року, транспортні засоби за боржником не обліковуються.

Відповідно до акту від 22.12.2015 року при виході державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі, було встановлено, що ліквідного майна, яке належало боржнику на праві власності, в межах суми стягнення, не виявлено.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановою від 12.11.2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на території Горностаївського району Херсонської області с.Каїри вул. Калініна, 88 знаходиться пансіонат «Монтажник», який належить ОСОБА_3

Пунктом 10 ч.1 ст. 49 Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого

відділу державної виконавчої служби.

Вимогами п.6, 7, 9 розділу V «Порядок передачі виконавчих документів та

виконавчих проваджень» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України№ 512/5 від 02.04.2012р. передбачено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби. Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження. Про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження.

30 грудня 2015 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення зазначеного вище виконавчого провадження та направлення виконавчого документу до Горностаївського ДВС, у звязку з тим, що на території Дергачівського району Харківської області майна в межах суми стягнення не виявлено, стягнення не проводилися, а на території даного району виявлено нерухоме майно, що належить боржнику. За вих.№6561 від 30.12.2015 року виконавче провадження направлено до виконання ВДВС Горностаївського РУЮ, а до відома учасникам виконавчого провадження.

Згідно вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З наданої скаржником постанови від 26.07.2016 року державного виконавця Горностаївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області вбачається, що від реалізації майна боржника на користь стягувача стягнуто 25218,35грн., виконавчий документ по стягненню боргу в сумі 246576,21грн з ОСОБА_3 повернуто стягувачу у звязку з недостатністю коштів від реалізації майна боржника.

Враховуючи викладене, суд вважає скаргу безпідставною та необгрунтованою, державний виконавець при виконанні рішення суду діяв у спосіб та в межах наданих йому повноважень, при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2015 року з примусового виконання виконавчого листа №2010/6345/12 ніяким чином не порушив прав та свобод ОСОБА_2, а навпаки відбулося часткове стягнення боргу, тому відсутні підстави для визнання дій державного виконавця щодо винесення вказаної постанови неправомірними.

Як розяснено в п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність держаного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги,

Згідно ч.1 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 386-387 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2.

Апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня її проголошення Харківському апеляційному суду через Дергачівський районний суд Харківської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. М. Нечипоренко