Справа № 653/3042/15-ц
Провадження № 2/653/89/16
РІШЕННЯ

іменем України

25.01.2016 Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Венглєвської Н.Б.,

секретаря Мустафаєва Ф.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, де зазначає, що 07 грудня 2012 року між нею та ОСОБА_3 було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, розташований по вул.. Садова, 14 в с. Комісарівка Генічеського району Херсонської області. Даний договір було укладено у формі типового письмового договору. Умовами вказаного договору сторони визначили ціну житлового будинку, порядок розрахунку та порядок оформлення договору купівлі-продажу у нотаріуса та подальшу реєстрацію права власності за позивачем. При цьому ОСОБА_1 вказує, що одразу ж після підписання попереднього договору, нею було передано грошові кошти в обумовленому сторонами розмірі ОСОБА_3, а останній в свою чергу надав позивачеві розписку про отримання розрахунку та передав ключі від будинку та позивач фактично вступила у права володіння спірним будинком. Однак як зазначає ОСОБА_1, всупереч домовленостей, ОСОБА_3 у строк встановлений договором, укласти належним чином договір купівлі-продажу не мав можливості через недійсність його паспорту на час звернення до нотаріуса, а в подальшому через відсутність останнього за місцем його проживання. При цьому на даний час позивач дізналася про смерть ОСОБА_3 в лютому 2013 року у звязку з чим на даний час виконати умови попереднього договору, щодо належного укладення договору купівлі-продажу реєстрації права власності на придбане нею майно не має можливості. Тим самим позивач вказує, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору та в даному випадку відбулося повне його виконання, отже договір є правомірним та таким, що відповідає вимогам ст.ст. 204, 207, 203 ЦК України. Однак при зверненні до уповноважених органів щодо здійснення реєстрації права власності та з метою отримання свідоцтва про право власності на майно, позивачеві було відмовлено у здійсненні такої реєстрації з підстав сумнівів законності набуття нею права власності на майно. Просить суд визнати її право власності на спірний будинок.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи не зявилася, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у позові. Додатково суду пояснив, що в силу ст.. 220 ЦК України, враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 було передано ОСОБА_3 грошові кошти в обумовленому сторонами розмірі, а останнім в свою чергу власноруч написано розписку про отримання вказаних коштів та відсутність претензій будь-якого характеру та не можливості на даний час в інший спосіб зареєструвати своє право власності на спірний будинок, наявні обставини які свідчать про повне виконання договору між його сторонами, у звязку з чим просить суд позов задовольнити..

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Генічеського району Херсонської області в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, надіславши листа, в якому просить суд справу розглянути без участі представника відповідача, визнаючи позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та знає позивачку як знайому. Вказує, що раніше, коли ОСОБА_1 відпочивала на базі відпочинку, їй сподобалося місце відпочинку та він запропонував купити їй будинок в с. Комісарівка Генічеського району. Після пошуку будинку, який можливо було б придбати при ньому сторони досягли домовленостей щодо ціни вказаного будинку та порядку його переоформлення. Однак з часу укладення угоди місцезнаходження ОСОБА_3 було невідоме та на скільки йому відомо на даний час останній помер. Також свідок ОСОБА_5 вказує. що після отримання грошових коштів, ОСОБА_3 передав позивачці ключі від будинку та уповноважив її розпоряджатися цим будинком на власний розсуд.

Свідок ОСОБА_6 дав аналогічні покази.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд установив такі факти і відповідні їм правовідносини.

07 грудня 2012 року, позивач ОСОБА_1 з однієї сторони, а ОСОБА_3. з іншої уклали попередній договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу, розташованого по вул. Садова, 14 в с. Комісарівка Генічеського району Херсонської області. Попередня угода була укладена у простій письмовій формі та розрахунок за будинок здійснено в повному обсязі, що підтверджується копією договору від 07.12.2012 року та копією розписки, наданою ОСОБА_3.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно вимог умов укладеного попереднього договору, позивач передав, а покупець прийняв у власність спірний житловий будинок одразу ж після підписання попереднього договору купівлі-продажу та відповідно передачі грошових коштів.

Таким чином, виходячи з вимог ст.. 204 ЦК України вказаний правочин є правомірним, оскільки його недійсність не встановлена законом та сторонами не оспорюється.

У відповідності до ст.. 207 вказаного вище Кодексу, правочин вважається укладеним в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Як вбачається з матеріалі справи та пояснень сторін, попередній договір купівлі-продажу між сторонами було підписано 07.12.2012 року, що у свою чергу є доказом додержання сторонами форми, необхідної для вчинення даного правочину.

Згідно статті 328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Відповідно до ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

За умовами вказаного договору, сторони погодили порядок укладення в подальшому нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, оскільки в момент укладення попереднього договору та його підписання продавець ОСОБА_3 мав недійсний паспорт та нотаріусом було повідомлено про неможливість належного посвідчення договору. Також судом встановлено, що після отримання грошових коштів ОСОБА_3 виїхав у невідомому напрямку у звязку з чим позивач не мала можливості належним чином зареєструвати договір купівлі-продажу. Згідно інформації отриманої судом, в архіві відділу актових записів відділу державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського РУЮ наявний актовий запис №5 від 11.02.2013 року, складений виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Генічеського району Херсонської області про смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 08 лютого 2013 року, що в свою чергу також унеможливлює виконання домовленостей, щодо належної реєстрації договору купівлі-продажу у встановленому законом порядку. В той же час при зверненні до органів, на яких покладено обовязок здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з метою отримання документу про право власності на обєкт договору, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності з підстав сумнівів законності набуття права власності на майно.

Однак, згідно вимог статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і здійснювалося повне, або часткове його виконання, суд може визнати такий договір дійсним і наступне посвідчення договору не вимагається.

Статтею 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли істотних умов договору.

Згідно розписки, наданої ОСОБА_3 від 07 грудня 2012 року відповідачем отримано від позивача грошові кошти у повному обсязі та відповідно до обумовленого сторонами розміру, що унеможливлює наявність заперечень з боку будь-яких осіб, щодо неправомірності правочину.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що «кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю ...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом».

Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, та керуючись ст.ст.10,11,60,213-215 ЦПК України, ст. ст. 220, 638, 656, 658 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити..

Визнати договір купівлі продажу житлового будинку №14, загальною площею 32.8 кв.м., житловою 22.4 кв.м, розташованого за адресою: вул. Садова в с. Комісарівка Генічеського району Херсонської області, укладений в простій письмовій формі між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 07 грудня 2012 року - дійсним.

Визнати право власності на житловий будинок №14, загальною площею 32.8 кв.м., житловою 22.4 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, а саме: літ. А житловий будинок, літ. Б літня кухня, літ. В, Г, Д сарай, літ. Е вбиральня, а також споруди дворові, розташований за адресою: вул. Садова, 14 в с. Комісарівка Генічеського району Херсонської області, за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючою по вул.. ж/м. гранітний, 3 кв. 7 в с. Новомиколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, відповідно до ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Н.Б. Венглєвська