Справа № 461/3963/16 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/5217/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Копняк С.М.

секретаря: Симця В.І.

за участю: прокурора Заяць І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» - ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 05 липня 2016 року у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 05 липня 2016 року закрито провадження у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалу суду оскаржило ФГ «Бурка» в особі представника ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, в рішенні неповно з"ясовано та недоведено обставини, що мають значення для справи, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, оцінка доказів не ґрунтується на всіх обставин справи в їх сукупності. Просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Закриваючи провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що сторони є юридичними особами, вимога позивача не стосується вирішення публічно-правового спору, а тому вона повинна розглядатися господарським судом.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до змісту п. 4 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Та згідно ч.1 цієї ж статті особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Також, згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім цього, відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Також, відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно ж до положень ст.ст. 1 і 12 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Дійсно, відповідно до змісту абз. 10 п.п. 3.2 п.3 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України №10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК.

Однак, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року відкриваючи провадження у справі, суд має з'ясувати, за правилами якого судочинства підлягає розгляду заява. При цьому слід виходити з компетенції суду щодо розгляду цивільних справ, зазначеної в статті 15 ЦПК, та враховувати положення статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України. Оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб'єктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства. Справи зазначеної категорії не можуть розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки такі спори не мають публічно-правового характеру, навіть якщо стороною в ньому виступає суб'єкт владних повноважень.

Окрім цього, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» з урахуванням положень статті 15 ЦПК та положень статей 1, 12 ГПК справи про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим, незалежно від суб'єктного складу, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються у порядку господарського судочинства. Справи про захист гідності, честі та ділової репутації розглядаються в порядку цивільного судочинства і в тому випадку, коли стороною є органи державної влади та/або органи місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень).

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2В.» звернувся до суду з позовом до Прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної, на його думку, незаконним рішенням органу державної, влади, а саме Прокуратурою Львівської області, що полягала у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживаннях.

Зважаючи на вказане заявлена позовна вимога до згаданих відповідачів, незважаючи на субєктних склад сторін повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Оскільки допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, така підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п.4 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 05 липня 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді