АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5850/16 Головуючий 1-ї інстанції - Макаров В.О.
Справа №2-5063/10 Доповідач - Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року колегія судді судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Бездітка В.М., Коваленко І.П.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Жовтневому районі м. Харкова про зняття з реєстраційного обліку та виселення, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просив: 1.усунути перешкоди в користуванні належних йому 6/10 частинами житлового будинку АДРЕСА_1; 2.виселити відповідачів з 6/10 частин вищевказаного житлового будинку; 3.зобов'язати Відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Жовтневому районі м. Харкова зняти відповідачів з реєстраційного обліку в 6/10 частинах вказаного житлового будинку; 4.вирішити питання про судові витрати.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 18.03.2009року він за договором міни, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим №672, придбав у ОСОБА_7 6/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Між тим, у зазначеному будинку продовжують проживати відповідачі, які зареєстровані за вказаною адресою та не бажають залишати належне йому житло. Зазначає, що договору найму чи інших домовленостей чи правочинів з відповідачами не укладав, згоди на подовження їхнього проживання або реєстрації не надавав. Оскільки у добровільному порядку відповідачі не бажають звільнити належну йому на праві власності частину будинку, він змушений за захистом своїх прав звернутися з позовом до суду. Дії відповідача він розцінює, як порушення його прав власника, щодо реалізації права володіння, користування та розпорядженням належним йому на законних підставах нерухомим майном.

В судове засідання суду першої інстанції сторони не з'явились, представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 надав заяву про ухвалення заочного рішення.

Заочним рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у праві власності на 6/10 частин будинку АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з 6/10 частин житлового будинкуАДРЕСА_1.

Зобов'язано відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Жовтневому районі м. Харкова зняти ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з реєстраційного обліку у 6/10 частинах житлового будинкуАДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 у рівних долях судовий збір в розмірі 2,83грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі по 12,33грн з кожного.

Ухвалою цього ж суду від 04 серпня 2016 року заяву ОСОБА_1 по перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційні скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на не повне з'ясування обставин справи, які суд вважав встановленими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачами порушено право власності ОСОБА_3 на належну йому квартиру, тому останній має право на усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення з неї відповідачів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки суд дійшов його з урахуванням з'ясованих обставин справи та належної правової оцінки наданим доказам, яка ґрунтується на вимогах закону.

Згідно зі ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.3 ЦПК України).

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України власник квартири має право користуватися помешканням для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном.

Судовим розглядом встановлено, що 18 березня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим №672, за умовами якого ОСОБА_3 набув право власності на 6/10 частин жилого будинку АДРЕСА_1. 03.04.2009року ОСОБА_3 зареєстрував в КП «ХМБТІ» право власності на вказану частину жилого будинку на своє ім'я. На даний час реєстрація права власності на зазначену частину жилого будинку за ОСОБА_3 не скасована та договір міни на теперішній час з будь-яких підстав недійсним не визнано.

Власник спірної квартири ОСОБА_3, згідно ст.391 ЦК України, має право в будь-який час вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, пред'явивши позов безпосередньо до осіб, які, порушують його право власності.

Вимагаючи усунення перешкод у користуванні квартирою, належною йому на праві власності, ОСОБА_3 не зобов'язаний пред'являти позов до будь-яких інших осіб, у тому числі до попереднього власника - ОСОБА_7, оскільки він не проживає в спірній квартирі та не порушує його права як власника.

Як пояснив в судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 на даний час рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.10.2010року виконано повністю - відповідачі примусово виселені із спірного житлового приміщення, на підтвердження чого ним на огляд колегії суддів надавалась відповідна постанова ВДВС - про закінчення виконавчого провадження.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни або скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміг, якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -