Справа №618/219/16-ц
Провадження №2/618/86/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Рябоконь Є.А., за участю секретаря - Кучеренко О.І., позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, представника третьої особи - служби у справах дітей Дворічанської РДА - Терехової Н.І., представника третьої особи - органу опіки та піклування Колодязненської сільської ради - Перепелиці О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи: служба у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, орган опіки та піклування Колодязненської сільської ради Дврічанського району Харківської області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи: служба у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, орган опіки та піклування Колодязненської сільської ради Дворічанського району Харківської області, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі є батьком їхньої малолітньої доньки ОСОБА_5, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 не займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки. Між ними відсутні будь-які відносини як батька та доньки. Протягом 2015 року відповідач двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, крім того 10.03.2015 р. його було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України.

В судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав і пояснив, що він не ухиляється від виконання батьківських обов»язків відносно дитини, у нього є бажання приймати участь у вихованні доньки, спілкуватися з нею, однак сама позивач через неприязні стосунки чинить йому перепони у цьому, не дозволяє бачитися з донькою і навіть розмовляти з нею по телефону. Аліменти не сплачує через те, що не може знайти роботу через стан здоров»я

Представник третьої особи - служби у справах дітей Дворічанської РДА Терехова Н.І. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважала недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки для цього немає достатніх підстав. Пояснила, що службою у справах дітей Дворічанської РДА було проведено обстеження домоволодіння ОСОБА_2 та встановлено задовільні умови для проживання, в житловому будинку є окрема кімната для дитини, обладнана місцем для відпочинку дитини та зберігання її речей.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Колодязненської сільської ради Перепелиця О.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважав передчасним і недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки для цього немає достатніх підстав. Пояснив, що ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно, до органу опіки та піклування Колодязненської сільської ради зі скаргами на ОСОБА_2 не зверталася.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15 березня 2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дворічанського районного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В свідоцтві про народження дитини в графі "Батьки" значаться: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1.

14 липня 2014 року позивач ОСОБА_1 разом з донькою переїхала з будинку відповідача в домоволодіння своєї матері в с. Колодязне Дворічанського району Харківської області, де проживає до цього часу.

Згідно довідки, виданої Колодязненською сільською радою Дворічанського району Харківської області 11 квітня 2016 року за № 02-29/345, ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 разом з нею проживають її донька ОСОБА_5 та мати ОСОБА_6

На даний час відповідач ОСОБА_2 вихованням та матеріальним забезпеченням дитини не займається, аліменти на її утримання не сплачує.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що проживає по сусідству з позивачкою і жодного разу не бачила, щоб ОСОБА_2 приїжджав до неї чи гуляв з дитиною, зі слів самої позивачки їй відомо, що він матеріально їм не допомагає.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що працює завідувачкою дитячого садочку «Калинка» в с. Колодязне, дитину ОСОБА_5 до садочку приводять мама і бабуся, батько дитину не відвідує.

Вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 10 березня 2015 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України до 120 годин громадських робіт.

Згідно постанов по справі за № 618/746/15-п, провадження № 3/618/217/15 від 16 жовтня 2015 року та по справі № 618/813/15-п, провадження № 3/618/234/15 від 17 листопада 2015 року ОСОБА_2 двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов»язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини за ст. 184 ч. 1 та ст. 184 ч. 2 КУпАП відповідно.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні, зокрема з пояснень відповідача і представників третіх осіб, саме позивач ОСОБА_1 перешкоджає відповідачу спілкуватися з донькою і не дозволяє брати участі в її вихованні, протоколи про адміністративні правопорушення щодо нього за ч. 1 та ч. 2 ст. 184 КУпАП були складені за її ініціативою, а аліменти він дійсно не сплачує через відсутність коштів, оскільки за станом здоров»я, у нього вроджений нервовий тік, не може працевлаштуватися. Влітку 2015 р. він виявив бажання мобілізуватися до зони АТО, пройшов районну медичну комісію, але був повернутий додому через три дні з м. Києва, в зв»язку з незадовільним станом здоров»я. Весною 2016 р. поїхав на заробітки до м. Києва, але зламав там ключицю і змушений був повернутися. Обіцяв надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, перераховуючи при першій можливості кошти на її картковий рахунок.

При цьому позивач ОСОБА_1 не заперечувала, що дійсно не дозволяє відповідачу бачитися з донькою і спілкуватися з нею телефоном, оскільки вважає, що він може перебувати в нетверезому стані, що може злякати дитину, протоколи про адміністративні правопорушення щодо нього за ч. 1 та ч. 2 ст. 184 КУпАП були складені за її ініціативою, відповідач проживає окремо в іншому населеному пункті, вона згодна, щоб він перераховував кошти на утримання дитини на картковий рахунок, однак наполягала на позбавленні його батьківських прав, вважаючи, що такий батько дитині не потрібен.

Згідно інформації комунального закладу охорони здоров»я «Дворічанська центральна районна лікарня» від 07.06.2016 р. № 01-09/1114, ОСОБА_2 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно довідки-характеристики виконавчого комітету Дворічанської селищної ради Харківської області від 06 червня 2016 р. № 02-21/288, ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Аналізуючи винну поведінку відповідача, встановлену зазначеними вище судовими рішеннями Дворічанського районного суду в 2015 році, суд враховує об»єктивні обставини з життя відповідача, які передували постановленню таких рішень, тривалий проміжок часу після їх прийняття, тепле відношення ОСОБА_2 до своєї доньки, реальне бажання брати участь у її вихованні та утриманні.

З урахуванням всіх обставин справи, особистості відповідача, в тому числі його бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, суд розцінює це як перегляд ним свого ставлення до дитини та зміну своєї поведінки,

З наданих позивачем доказів не вбачається наявності підстав, передбачених ст. 164 СК України, а тому застосування до відповідача такого виняткового заходу як позбавлення батьківських прав є передчасним і недоцільним, оскільки суд вважає, що такий крайній захід може бути застосований, якщо ухилення від виконання батьківських обов»язків створює реальну загрозу для життя і здоров»я дитини, а таких доказів суду не надано.

Згідно висновків органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області від 02.06.2016 р. № 01-46/1214 та органу опіки та піклування Колодязненської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 03.06.2016 р. № 02-20/290, причини щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав.

Одночасно, відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ОСОБА_2 слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання його неповнолітньої дитини, оскільки, його участь у розвитку та вихованні дочки ОСОБА_5 за минулий період та в даний час є явно недостатньою. На службу в справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації необхідно покласти контроль за виконанням відповідачем батьківських обов»язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 12 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства", ст. ст. 150, 164 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 10, 11, 15, 60, 208, 209, 212 -215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити відповідача ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_5.

Покласти на орган опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов»язків.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд Харківської області. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлено 17 червня 2016 року.

Суддя Є.А. Рябоконь