АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/8257/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2027/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Лапко Ю.В.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17 серпня 2016 року

цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про виселення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ПАТ КБ "Приватбанк» зазначало, що 13.08.2008 року між банком та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір та договір іпотеки. Відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав, а тому позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який судом був задоволений. Проте відповідач з родиною продовжує проживати у квартирі, яка є предметом іпотеки. А тому ПАТ КБ "Приватбанк» просило суд виселити ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які зареєстровані та проживають у квартирі, що є предметом іпотеки.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк» просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позов задоволити.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що висновок суду про те, що в іпотеку передано квартиру, яку придбано не за рахунок отриманих кредитних коштів, а тому немає передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеної квартири без надання їм іншого постійного житла, не відповідає обставинам справи. Суд повинен був визначити та зазначити у рішенні інше постійне жиле приміщення, яке має бути надане відповідачу, а не покладати такий обовязок на позивача. Також реєстрація осіб у квартирі, яка є предметом іпотеки, є порушенням умов цивільно-правового договору.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ "Приватбанк" апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів.

Представники ОСОБА_7, ОСОБА_8 апеляційну скаргу не визнали, рішення суду вважають законним та обґрунтованим.

Представник служби у справах дітей Хмельницької міської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.08.2008 року між ЗАТ «КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_7 укладено кредитний договір №HMIBGA, відповідно до якого позичальнику надано кредитні кошти у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в розмірі 80737,53 доларів США, на наступні цілі: 72885,23 доларів США на споживчі цілі: з них 70000 доларів США на споживчі цілі, шляхом видачі готівки через касу банку, 2100 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 419,01 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна, 366,22 доларів США для сплати особистого страхування. Кошти надавалися відповідачу строком до 13 серпня 2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 13 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1, яка належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_8

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2013 року позов задоволено частково та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №HMIBGA від 13 серпня 2008 року в сумі 71479,56 доларів США, пені в сумі 16215 грн 56коп., штрафу в сумі 29627 грн 55 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м шляхом її продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» із застосуванням процедури продажу передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку»; з укладенням від імені ОСОБА_7 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; виселено ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_3.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 23 грудня 2013 року вказане рішення суду першої інстанції в частині виселення ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 було скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову в частині виселення вказаних осіб відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Стаття 590 ЦК України передбачає, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.2 ст. 39 цього Закону одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 18 березня 2015 року (справа № 6-39 цс15), за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини, суд прийшов до правильного висновку, що житлове приміщення було придбане (набуто) іпотекодавцем не за рахунок отриманих кредитних коштів, а тому підстави для задоволення позовних вимог про виселення мешканців із зазначеної квартири без надання їм іншого постійного житла відсутні.

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду про те, що оскільки квартиру придбано не за рахунок отриманих кредитних коштів, а тому немає передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеної квартири без надання їм іншого постійного житла; що суд повинен був визначити та зазначити у рішенні інше постійне жиле приміщення, яке має бути надане відповідачу, а не покладати такий обовязок на позивача, безпідставні.

Установивши у справі, що позивач просить виселити відповідачів з квартири, яку придбано не за рахунок кредиту, без надання іншого житла, суд, у відповідності з вимогами ст. 109 ЖК України та ст. 40 Закону України "Про іпотеку", прийшов до правильного висновку про неможливість виселення відповідачів з квартири без надання іншого жилого приміщення.

З огляду на той факт, що відповідачі проживають в спірній квартирі, немає підстав вважати обґрунтованими і доводи апеляційної скарги про те, що така реєстрація є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Суддя: Суддя:

підпис підпис підпис

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції Колієв С.А..

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 44