Ухвала

іменем україни

03 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 06 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 26 грудня 2001 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який вже досяг повноліття, але продовжує навчання на другому курсі в Інституті автоматики і електротехніки Національного університету кораблебудування ім. Адмірала Макарова, ІV рівня акредитації, на денній формі навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, але добровільно матеріальної допомоги на утримання сина на час навчання не надає, у зв'язку із чим позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08 грудня 2014 року та до закінчення сином навчання, тобто до 30 червня 2018 року, але не більш, ніж до досягнення дитиною 23 років, індексуючи розмір аліментів відповідно до закону.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2016 року у задоволенні позову - відмовлено.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 06 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, у зв'язку з продовженням ним навчання в розмірі 500 грн 00 коп. щомісячно з індексацією цієї суми відповідно до закону, починаючи з 14 січня 2016 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання - 30 червня 2018 року, але не більше як до досягнення ним 23 років та при умові продовження ним навчання. Вирішено питання судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог апеляційний суд враховуючи вказані норми матеріального права, матеріальний стан позивача та матеріальні можливості відповідача, його працездатний вік, задовільний стан здоров'я (відповідачем протилежного не доведено), вірно виходив із того, що відповідач зобов'язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, обґрунтовано визначив розмір аліментів, що підлягають стягненню.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновку суду апеляційної інстанції вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов

і кримінальних справ