Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Шаповаловій С.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа Хортицький відділ Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції(далі Хортицький ВДВС),уповноважена особа поліцейського взводу № 1 роти забезпечення безпеки дорожнього руху ГУНП в Київській області Кагарлицького відділення поліції про визнання договору купівлі-продажу укладеним,визнання права власності на майно та зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 р.ОСОБА_1звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА № 812856,зареєстрованого Запорізьким МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України 09.09.2006 р.,власником автомобіля «Opel Omega» р.н.АР 3988АО 1995 року випуску,є ОСОБА_2

07.10.2007 р.ОСОБА_2 здійснив продаж вказаного автомобіля ОСОБА_1за 10 600 доларів США,про що останній отримав розписку.

При оформленні купівлі-продажу автомобіля ОСОБА_2видав нотаріально посвідчену довіреність,якою уповноважив позивача ОСОБА_1розпоряджатися,користуватися та володіти автомобілем «Opel Omega» р.н.АР 3988АО ,передав ОСОБА_1автомобіль,ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію ТЗ.

25.10.2010 р.ОСОБА_2видав нотаріально посвідчену довіреність,якою уповноважив позивача ОСОБА_1розпоряджатися,користуватися та володіти автомобілем «Opel Omega» р.н.АР 3988АО,представляти інтереси ОСОБА_2 в усіх органах та установах,включаючи право зняття з обліку.

05.10.2016 р.ОСОБА_2видав нотаріально посвідчену довіреність,якою уповноважив позивача ОСОБА_1розпоряджатися,користуватися та володіти автомобілем «Opel Omega» р.н.АР 3988АО,представляти інтереси ОСОБА_2 в усіх органах та установах,включаючи право зняття з обліку.

Позивач зазначає,що фактично між ним та ОСОБА_2 в усній формі шляхом оформлення довіреності був укладений договір купівлі-продажу автомобіля ,яким позивач з 07.10.2007 р. володіє та користується,переоформити автомобіль на своє ім*я позивач не зміг через скрутне матеріальне становище.

05.09.2016 р.під час експлуатації спірного автомобіля позивачем,поліцейським вказаного вище підрозділу транспортний засіб було зупинено,оглянуто,та ,в подальшому,затримано шляхом блокування,доставлено на зберігання на спецмайданчик в м.Кагарлик.

Як позивачу стало відомо пізніше,автомобіль був вилучений у нього на підставі постанови державного виконавця Хортицького ВДВС ЗМУЮ від 18.01.2016 р. про накладення арешту на все майно ОСОБА_2,в тому числі оголошено розшук спірного автомобіля,який зареєстрований за ОСОБА_2,чим,на думку позивача, порушуються його права як власника автомобіля на підставі генеральної довіреності.

Посилаючись на ці обставини,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.207,328,334,638,639 ЦК України визнати договір купівлі-продажу автомобіля «Opel Omega» р.н.АР 3988АО від 07.10.2007 р. між ним та ОСОБА_2 укладеним,визнати за ним право власності на автомобіль «Opel Omega» р.н.АР 3988АО,зобов*язати Хортицький відділ ДВС ЗМУЮ зняти арешт з автомобіля «Opel Omega» р.н.АР 3988АО.

В судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю ОСОБА_3заявлені вимоги підтримали та просили позов задовольнити.Пояснили,що 07.10.2007 р.ОСОБА_1купив у ОСОБА_2автомобіль «Opel Omega» р.н.АР 3988АО за 10600 доларів США,договір був оформлений шляхом видачі нотаріально посвідченої довіреності від власника автомобіля ОСОБА_2, позивач автомобілем користувався,обслуговував,страхував.В січні 2016 р.на автомобіль ,який залишається зареєстрованим за ОСОБА_2,виконавчою службою був накладений арешт,автомобіль був вилучений та тимчасово поміщений на спецмайданчик,чим позивачеві як його фактичному власнику створені перешкоди у здійсненні своїх прав щодо цього автомобіля у повному обсязі.Вважають,що позивач набув право власності на автомобіль з передбачених законом підстав,шляхом його купівлі у відповідача на підставі в усній формі укладеного договору купівлі-продажу,тому підстави для його арешту як власності ОСОБА_2відсутні.

Відповідач ОСОБА_2О.в судовому засіданні позов визнав та пояснив,що в 2007 р.він по довіреності продав ОСОБА_1автомобіль «Opel Omega» р.н.АР 3988АО за 10600 доларів США,про що склав розписку,в органах ДАІ автомобіль з обліку не зняв,видав довіреність ОСОБА_1Г.і з цього часу автомобіль перебував у користуванні та володінні ОСОБА_1На теперішній час на його майно накладений арешт державним виконавцем Хортицького ВДВС,як йому стало відомо від позивача,з цих підстав автомобіль був вилучений у останнього,оскільки залишається зареєстрованим за ОСОБА_2

Представники третіх осіб в судове засідання не з*явилися з невідомих причин,викликалися належним чином,про свою позицію у справі суд не повідомили.

На підставі ст.169 ЦПК України суд розглянув справу без участі представників третьої особи.

Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши пояснення сторін та їхніх представників,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов*язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом ст.655,658 ЦК України по договору купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобов*язується передати майно(товар)у власність другої сторони(покупцю),а покупець приймає або зобов*язується прийняти майно(товар)та уплатити за нього певну грошову суму;право продажу товару, окрім випадків примусового продажу, належить власнику товару.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України,правочини між фізичними особами на суму,яка в 20 та більше разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян,належить вчиняти у письмовій формі.

Судом встановлено,що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА № 812856,зареєстрованого Запорізьким МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України 09.09.2006 р.,власником автомобіля «Opel Omega» р.н.АР 3988АО 1995 року випуску,є ОСОБА_2

07.10.2007 р.ОСОБА_2на підставі довіреності № 8625, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4,уповноважив ОСОБА_5та ОСОБА_5водити та розпоряджатися належним йому на праві власності автомобілем «Opel Omega» р.н.АР 3988АО 1995 року випуску,для чого надавав відповідні права, строком на три роки,з правом передоручення.

Відповідно до розписки від 07.10.2007 р.,ОСОБА_2отримав грошову суму 10600 гр.від ОСОБА_1Г.в рахунок оплати проданого ним автомобіля «Opel Omega» р.н.АР 3988АО 1995 року випуску.

25.10.2010 р.ОСОБА_2на підставі довіреності № 3007, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6,уповноважив ОСОБА_1бути його представником з усіма необхідними повноваженнями у всіх компетентних органах,підприємствах,установах щодо розпорядження та експлуатації належного ОСОБА_2на праві власності автомобіля «Opel Omega» р.н.АР 3988АО 1995 року випуску,для чого надавав відповідні права,строком до 25.10.2013 р.,з правом передоручення.

25.10.2010 р.ОСОБА_2на підставі довіреності № 3007, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6,уповноважив ОСОБА_1бути його представником з усіма необхідними повноваженнями у всіх компетентних органах,підприємствах,установах щодо розпорядження та експлуатації належного ОСОБА_2на праві власності автомобіля «Opel Omega» р.н.АР 3988АО 1995 року випуску,для чого надавав відповідні права,строком до 25.10.2013 р.,з правом передоручення.

05.10.2016 р. ОСОБА_2на підставі довіреності № 941, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7,уповноважив ОСОБА_1 водити та розпоряджатися належним йому на праві власності автомобілем «Opel Omega» р.н.АР 3988АО 1995 року випуску,для чого надавав відповідні права, строком на три роки,з правом передоручення.,установах щодо розпорядження та експлуатації належного ОСОБА_2на праві власності автомобіля НОМЕР_1 1995 року випуску,для чого надавав відповідні права,строком до 05.10.2019 р.,з правом передоручення.

Аналізуючи наведене,суд дійшов висновку,що твердження позивача про набуття ним права власності на спірний автомобіль за укладеним з відповідачем правочином купівлі-продажу на законі не ґрунтуються.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через предявлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

У даній справі суд встановив, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за ОСОБА_2, з чого дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1про визнання права власності на автомобіль на підставі статті 392 ЦК України,а видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, тому відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль.

Висновки суду повністю узгоджуються з роз'ясненнями Верховного Суду України про порядок застосування зазначеної норми матеріального права у постанові від 16.12.2015 року по справі № 6-688ці15, правовий висновок якого в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування у подібних правовідносинах.

Визнання позову відповідачем судом при ухваленні рішення не приймається,оскільки суперечить закону.

Крім того, судом враховується та обставина, що на спірний автомобіль накладений арешт для виконання судового рішення про конфіскацію майна його власника ОСОБА_2,тому в даному випадку не виключено,що позовна заява спрямована на уникнення ОСОБА_2 майнової відповідальності.

На підставі ст.208,257,328,391,655 ЦК України,ст.3,10,11,15,57-60,88,212-215,218,294 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу укладеним,визнання права власності на майно та зняття арешту з майна- відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко