Справа № 182/5267/16-ц
Провадження № 2/0182/3765/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.11.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги мотивує тим, що 25 липня 2003 року померла його мати ОСОБА_3.

Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0869 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Ширшова, 21, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту про право приватної власності на землю Серії ДП № 0000557, виданого 14 серпня 1998 року згідно рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 392 від 17 червня 1998 року.

За життя, а саме, 31 липня 1980 року, ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом 2-ої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, за реєстровим № 2373, на підставі якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: м. Нікополь, вул. Ширшова, буд. 21 заповіла в наступному порядку: ? частину даного житлового будинку та ? частину сараю заповіла дочці ОСОБА_2, іншу 1/2 частину житлового будинку та ? частину сараю, а також сарай заповіла сину ОСОБА_1

Осіб які б мали право на обовязкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_5 немає.

У встановлений законом строк відповідач ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася та на спадкове майно не претендує.

Тому рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2004 року по цивільній справі № 2-8579/04 визнано за ОСОБА_1 право власності в цілому на житловий будинок № 21 по вул. Ширшова в м. Нікополі Дніпропетровської області разом з самовільними будівлями, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5

Однак питання, щодо земельної ділянки для обслуговування зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями вирішено не було.

Зважаючи на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 та прийняв спадщину, відповідач спадщину не прийняла та не має намір її приймати, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0869 га, розташовану за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Ширшова, 21, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5

В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити (а.с.46).

Відповідач ОСОБА_2 з позовом ознайомлена, про день розгляду справи належним чином повідомлена, в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечила (а.с.42).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому, засіданні позивач ОСОБА_1 доводиться рідним сином ОСОБА_5, яка померла 25 липня 2003 року (а.с.5,8).

Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 0,0869 га, для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Ширшова, 21, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту про право приватної власності на землю Серії ДП № 0000557, виданого 14 серпня 1998 року згідно рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 392 від 17 червня 1998 року (а.с.9).

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 31 липня 1980 року державним нотаріусом 2-ої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, за реєстровим № 2373, на підставі якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: м. Нікополь, вул. Ширшова, буд. 21 заповіла в наступному порядку: ? частину даного житлового будинку та ? частину сараю заповіла дочці ОСОБА_2, іншу 1/2 частину житлового будинку та ? частину сараю, а також сарай заповіла сину ОСОБА_1 (а.с.7).

Інших осіб які б мали право на обовязкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_5 немає.

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулася та на спадкове майно не претендує.

У зв'язку з цим, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2004 року по цивільній справі № 2-8579/04 визнано за ОСОБА_1 право власності в цілому на житловий будинок № 21 по вул. Ширшова в м. Нікополі Дніпропетровської області разом з самовільними будівлями, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 (а.с.10).

Рішення набуло чинності 07 жовтня 2004 року.

Однак спірна земельна ділянка не увійшла до складу спадщини під час розгляду цивільної справи № 2-8579.

Факт прийняття позивачем спадщини судом не оспорюється.

Нормою ч. 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до п. 10 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 правило статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями № 21 по вул. Ширшова в м. Нікополі, Дніпропетровської області, суд приходить висновку, що з набуттям позивачем права власності на вказаний житловий будинок, до нього перейшло і право власності на спірну земельну ділянку для обслуговування даного житлового будинку. Тому за ОСОБА_1 повинно бути визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,0869 га, для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Ширшова, 21 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, задовольнивши тим самим його позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 10,11,57,60,61,84,209,212,214-215,217-218 ЦПК, 1225 ЦК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку площею 0,0869 га, для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Ширшова, 21, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 25 липня 2003 року в м. Нікополь Дніпропетровської області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7