РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1045/16-ц

провадження у справі № 2/0285/789/16

23 червня 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………….……Літвин О.О.

за участю секретаря……………… ..ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошові сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно до повноліття дітей.

В обґрунтування позову зазначила, що їх спільні діти повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість.

Сторони в судове засідання не прибули.

Надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав, погодився сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180-182 СК України).

Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження.

Діти проживають спільно з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сімї від 24.03.2016 року. Домовленості про утримання спільних дітей сторони не досягли.

З копії трудової книжки відповідача слідує, що він ніде не працює, по 10.03.2016 року отримував допомогу по безробіттю. Однак вказана обставина не є тією поважною причиною, що унеможливлює надання ним матеріальної допомоги своїм дітям.

Відповідач є здоровою молодою особою 31 року; офіційно не працює; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має; не приймає участі в вихованні неповнолітніх доньки та сина, не створює необхідні умови для їх розвитку і життя, відтак він спроможний сплачувати аліменти на їх утримання.

Обовязок по утриманню неповнолітньої дитини не може бути покладений виключно на її матір, оскільки розмір заробітної плати позивачки в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фаворит-Агро», де вона працює техніком-лаборантом, наближений до мінімального розміру та становить в середньому 1 450 грн.

Враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги та погодився з вказаним в позові розміром аліментів; а також потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку; з урахуванням визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст. 7 Закону: з 01.05.2016 року становить 1 228 грн. для дітей віком від 6 до 18 років); розміру середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за квітень 2016 року вона становила 3 630 грн.) суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати, як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.

Визначена судом сума аліментів є реальною та дає змогу забезпечити мінімальні життєві потреби кожної дитини.

Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне утримання спільних дітей сторін.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, статтями 141, 180-184, 191 СК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 05 квітня 2016 року до повноліття дітей.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.О. Літвин