Справа № 219/4639/16-ц
Провадження № 2-о/219/444/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2016 року. Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі : головуючого - судді : Букрєй С.П.

секретаря : Смага Н.М.

за участю заявника : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті його батька ОСОБА_2 посилаючись на те, що 30 березня 2016 року помер його батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Для реєстрації в законному порядку факту смерті та отримання свідоцтва про смерть він звернувся до Артемівського міськрайонного управління юстиції відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську, але йому відмовили в реєстрації факту смерті ОСОБА_2, який помер 30 березня 2016 року, оскільки заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 пред*явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров*я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024. Встановлення факту смерті його батька ОСОБА_2 необхідно йому для його державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини.

В судовому засіданні заявник підтримав заяву на підставах викладених в заяві.

В судове засідання представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області не з*явився , надали суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечують..

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія ІІІ УР № 579426 від 15 листопада 1961 року ОСОБА_1 народився 29 жовтня 1961 року батьками якого значаться : батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 83 ( форма № 106/у ) від 31 березня 2016 року ОСОБА_2 помер 30 березня 2016 року в м. Горлівка Донецької області.

Згідно дозволу на поховання від 31 березня 2016 року ОСОБА_2 , який був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, було поховано 01 квітня 2016 року на цвинтарі Леніна , дільниця номер 3 о 12 .00 годині.

Відповідно до договору - замовлення ПП ОСОБА_4 ритуальних послуг « Скорбь « № 438 заявником було витрачено на організацію та проведення поховання ОСОБА_2, якого було поховано 01 квітня 2016 року о 12.00 годині на цвинтарі шахта № 5 ( Леніна ) 9400.00 гривень.

Відповідно до паспорту серія ВЕ № 227295 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, суд вважає за необхідне, вирішуючи питання щодо оцінки доказів по справі про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр

проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади.

Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Згідно з пп.1 п.1, п.3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру актів цивільного стану громадян на території Донецької області - м. Горлівка, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території міста Донецька Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Ураховуючи зазначене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні встановлений факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, померлого 30 березня 2016 року у м. Горлівка Донецької області і цей факт підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі. Встановлення факту смерті необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті та прийняття спадщини.

З огляду на викладене, керуючись статтями 10, 60, 212-215, 223, 234, 256, 257-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 30 березня 2016 року в м. Горлівка Донецької області.

Рішення у повному обсязі виготовлено 18 травня 2016 року о 11.50 годині.

Рішення, відповідно до ст..257-1 ч.4 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення видати особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.П.Букрєй