Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є.у. № 336/8026/13
Провадження №
22-ц/778/808/16 Головуючий у 1 інстанції Щаслива О.В.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі: Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М., Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про усунення перешкод у здійсненні права користування,виселення -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який було уточнено в ході судового розгляду, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про усунення перешкод у здійсненні права користування шляхом виселення..

Зазначав, що на підставі нотаріально посвідчених договорів дарування від 19.01.1996 року та від 01.10.2002 року, договору купівлі-продажу від 28.07.2006 року йому належить на праві приватної власності 351/400 частки домоволодіння по АДРЕСА_1

Відповідачі оселилися в належний йому будинок у 2009 році без його дозволу з дозволу його колишньої дружини - ОСОБА_9, шлюб з якою розірваний рішенням суду від 31.10.2012 року.

Після того, як в 2012 році стосунки між подружжям зіпсувалися, проживання відповідачів в його домоволодінні шкодить його власним інтересам, оскільки за вказаних обставин він змушений проживати в одному будинку із колишньою дружиною ОСОБА_6, яка стала для нього чужою людиною, а другий будинок займають відповідачі,які не звільняють житло на його вимогу.

Проживання відповідачів в належному йому будинку створює перешкоди у здійсненні ним права власності.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд усунути йому перешкоди у користуванні власністю, виселити відповідачів з будинку АДРЕСА_1

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10 червня 2014 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду,ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

В письмових поясненнях на апеляційну скаргу ОСОБА_10,яка діяла в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8 просила апеляційну скаргу задовольнити,рішення суду першої інстанції скасувати, виселити відповідачів із житлового приміщення,на 49/400 у якому ОСОБА_7,ОСОБА_8 мають право на підставі ст..1268 ЦК України як спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_11.,якому належали ці частки.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15 липня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року ухвала апеляційного суду Запорізької області від 15 липня 2014 року скасована, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В засідання судової колегії з»явились представник ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_8,який просив апеляційну скаргу задовольнити, виселити відповідачів із жилого приміщення,оскільки вони порушують і його права як спадкоємця власника 49/400 часток у жилому приміщенні,хоча його право ще не оформлено і свідоцтво про право на спадщину ще не отримано.

Інші учасники процесу не з»явилися. Повідомлені про час і місце розгляду справи,що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм ОСОБА_6 просить розглянути справу у її відсутність.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню,виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За вимогами ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення,яким суд,виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення,ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин ,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами,які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до вимог ст.. 214ч.1 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову про виселення відповідачів, суд першої інстанції виходив із того,що оскільки відповідачі вселились у житлове приміщення з дозволу позивача, протягом тривалого часу користуються відведеним їм житлом і значно покращили стан нерухомості,умови користування,які були визначені власником житла, не змінювались,то право власності позивача не порушено. В будинку,в якому проживає позивач зі своєю колишньою дружиною,є два окремих входи,які технічно дозволяють уникати його спілкування з нею.

Судова колегія вважає,що такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до вимог ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається ,що на підставі нотаріально посвідчених договорів дарування і купівлі-продажу від19.01.1996р, 01.10.2002р., 21.07.2006р(а.с.11-12,9-10,5-6)позивачу на праві приватної власності належать 351/400 часток у домоволодінні за адресою:м. АДРЕСА_1

Інші 49/400 часток домоволодіння належали ОСОБА_11.-батькові третіх осіб у даній справі ОСОБА_8 і ОСОБА_7- ,який рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2008 року оголошений померлим і на ці частки відкрилась спадщина. Свідоцтво про право на спадщину не отримано.

Домоволодіння складається із жилих будинків А,житловою площею 28,5 кв.м і Б,житловою площею 29,8 кв.м. і господарських споруд.

Частки в праві спільної власності не виділені в натурі.

В одному із будинків , який входить у домоволодіння ,що належить позивачеві ,

проживає позивач і його колишня дружина ОСОБА_6,з якою у нього склались неприязнені стосунки.(а.с.14). У прибудованому жилому будинку,який не виділений в натурі із загального домоволодіння,проживають відповідачі.

Відповідачі,заперечуючи проти позову, посилались на те,що на підставі усного договору найму ,який укладений з позивачем на невизначений строк , з 2009 року вони проживають в жилому будинку,здійснюють комунальні платежі за отримання відповідних послуг та несуть витрати з відновлювального ремонту будинку,проте самі по собі сплата комунальних платежів за отримані комунальні послуги і витрати на ремонт будинку,яким вони користуються , не є достатніми та належними доказами того,що між сторонами існують правовідносини з договору найму житлового приміщення.

За змістом вимог ст..811,821 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі з встановленим строком,а якщо строк не встановлений у договорі, він вважається укладеним на п»ять років.

Між тим суду не наданий письмовий договір про найм житлового приміщення або інші письмові докази про його укладання.

За положеннями ч.2 ст.58 ЦК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином з урахуванням здобутих у справі доказів, судова колегія приходить до висновку про те,що між сторонами відсутні правовідносини з договору найму жилого приміщення і відповідачі є тимчасовими мешканцями у спірному житловому приміщенні,оскільки вселились за згодою позивача на невизначений строк без укладення у встановленому законом порядку договору найму житлового приміщення ,оплати власнику житла за його користування не здійснюють.

За змістом вимог ст..818 ЦК України тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом і повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред»явлення до них вимоги про звільнення, проте у порушення прав власника відповідачі жиле приміщення не звільнили і продовжують ним користуватись.

Суд першої інстанції,не надавши належної оцінки доказам у справі,не взявши до уваги вимоги ст..818 ЦК України , дійшов помилкових висновків про відсутність порушення права власника жилого будинку,посилаючись при цьому на те,що він не позбавлений можливості уникати спілкування з колишньою дружиною,користуючись окремим входом в будинок,де вони спільно мешкають,що є порушенням права власності позивача.

Оскільки за законом власник має право вимагати звільнення тимчасових мешканців із належного йому житла ,позовні вимоги про виселення відповідачів підлягають задоволенню, а рішення суду - скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307,309,88 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10 червня 2014 року у цій справі скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 належних йому 351/400 часток у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1

Виселити ОСОБА_12,ОСОБА_4, ОСОБА_5 із житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати з ОСОБА_3 в сумі 179гр.15коп., з ОСОБА_4 в сумі 179гр.15коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржен протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: