АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 677/770/15-ц
Провадження № 22-ц/792/530/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Красилівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду від 19 січня 2016 року,

встановила:

В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позвом до Красилівської міської ради Хмельницької області (далі міська рада), ОСОБА_3 зі зміненими під час судового розгляду позовними вимогами про визання недійсними п. 7 рішення Красилівської міської ради від 03.06.2014 року, № 23 „Про надання дозволу на складання проекту відведення земельних ділянок та рішення Красилівської міської ради від 04.07.2014 року, № 13 „Про уточнення площі, місця розташування та цільового призначення земельних ділянок в частині безоплатної передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0024 га для будівництва індивідуального гаража, яка знаходиться в м. Красилові, по вулиці Центральній, поблизу будинку №4.

На обгрунтування позову зазначив, що оскаржуваними рішеннями міської ради було порушено його права, як власника квартири у багатоквартирному житловому будинку № 4 по вулиці Центральній в м. Красилові, оскільки передана у власність ОСОБА_3 земельна ділянка відноситься до земель прибудинкової території вказаного житлового будинку і право користування та розпорядження нею належить усім його мешканцям відповідно до ст. 42 ЗК України. Однак міська рада без їх відома та дозволу передала частину вказаної землі відповідачу, чим порушила, зокрема, його право на землекористування.

Крім того, на вказаній земельній ділянці знаходиться побудована ним в 70-х роках минулого століття металева конструкція для огляду автотранспорту, якою, крім нього, користувалися також інші мешканці житлового будинку. Ця конструкція належить до будівель і споруд, що разом із будинком входять до земель прибудинкової території. Однак у звязку з передачею земельної ділянки відповідачу він та інші мешканці будинку позбавлені можливості користуватися цим майном.

Рішенням Красилівського районного суду від 19 січня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд не вірно встановив дійсні обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального закону. При цьому навів обставини, які були зазначені ним в позовній заяві.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач та його представник в суді проти апеляційної скарги заперечили, підтримали рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до п. 7 рішення Красилівської міської ради від 03.06.2014 року, №23, ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: м. Красилів, вул. Центральна, (поблизу будинку №4), орієнтовною площею 0,0024 га для будівництва індивідуальних гаражів.

Рішенням міської ради від 04.07.2014 року, № 13, було внесено уточнення в рішення сесій Красилівської міської ради та виконавчого комітету в частині площі, місця розташування та цільового призначення земельних ділянок у відповідності з даними проведення проектно-вишукувальних робіт, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі земельних ділянок безоплатно у приватну (спільну) власність громадянам згідно з додатком. Згідно вказаного додатку ОСОБА_3 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0024 га по вул. Центральній (поблизу будинку №4) з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів.

Право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.07.2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позову суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про те, що при вирішення питання щодо передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки міська рада діяла в межах своїх повноважень, оскільки спірна земельна ділянка є власністю територіальної громади м. Красилова в особі Красилівської міської ради, і тому розпорядження нею здійснюється власником без погодження з іншими особами.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 42 ЗК України, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Пунктом 14.1.205. ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року, № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", при приватизації громадянами одно - або багатоквартирного будинку державного житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією згідно з пунктом 5 статті 10 Закону від 19 червня 1992 р. N 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду" здійснюється в порядку та на умовах, передбачених частиною третьою статті 42 ЗК, якою встановлено, що порядок використання земельних ділянок, де розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Якщо в жилому будинку приватизовано частину квартир, питання про користування прибудинковою територією вирішується відповідно до положень частини третьої статті 88 ЗК, тобто шляхом отримання в користування її частини, що відповідає частці приватизованих квартир та інших приміщень у вартості будинку і споруд. При цьому розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

Наявні в справі докази вказують на те, що спірна земельна ділянка входила до складу земель, які на підставі рішення виконкому Красилівської міської ради Хмельницької області від 30 жовтня 2003 року, № 413 були вилучені з користування ВАТ „Красилівський цукровий завод і знаходилися під житловим фондом площею 6,02 га у звязку з передачею будівель на обслуговування Красилівської ЖЕК. Цим же рішенням вказані земельні ділянки були надані в постійне користування Красилівській ЖЕК для обслуговування житлового фонду.

Як вбачається з акту приймання-передачі житлових будинків від 1 жовтня 2003 року, з балансу ВАТ „Красилівський цукровий завод на баланс Красилівської ЖЕК було передано декілька житлових будинків, зокрема будинок по вулиці Центральній, 4 з 11 квартирами, загальною площею 412,8 кв.м. При цьому в справі відсутні жодні дані щодо передачі з балансу на баланс разом з цим будинком також і прибудов.

Слід також зазначити, що металева конструкція для огляду автотранспорту, яка розміщена поблизу будинку №4 по вулиці Центральній в м. Красилові, не є капітальною спорудою в розумінні закону і побудована на спірній земельній ділянці без належного дозволу та документів.

Таким чином відсутні обєктивні підстави для висновку про те, що вказана вище конструкція є приналежністю вищевказаного житлового будинку в розумінні ст. 186 ЦК України та розміщена на прибудинковій території цього будинку, про що зазначив апелянт.

Віднесення ОСОБА_1 спірної земельної ділянки до земель прибудинкової території не ґрунтується на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Згідно зі статтями 18, 19 ЗК України всі землі за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

У відповідності зі ст.ст. 38, 39 ЗК України до категорії земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка є земельною ділянкою житлової забудови, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок що належить до комунального житлового фонду.

Ця земельна ділянка не передавалась в користування позивачу і рішення про зміну її цільового призначення відповідним органом місцевого самоврядування не приймалося.

Згідно ст. 20 ЗК віднесення земель до тієї чи іншої категорії та зміна цільового призначення земель здійснюється на підставі рішень відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Порядок використання земель житлової та громадської забудови передбачений ст. 39 і ч. 1 ст. 42 цього Кодексу.

З системного аналізу наведених норм можна зробити висновок, що в разі приватизації громадянами квартир у багатоквартирному будинку земельна ділянка як така, що входить до житлового комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об'єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону від 29 листопада 2001 року, N 2866-III "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року, N 1521 "Про реалізацію Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

У такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і неподільною часткою житлового комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його використання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач і відповідач є власниками квартир в житловому будинку № 4 по вулиці Центральній в м. Красилові, балансоутримувачем є Красилівська ЖЕК, питання передачі цього будинку у власність осіб, які проживають у ньому, у встановленому законом порядку не вирішувалось.

Крім того, як вбачається з правової позиції міської ради, підтвердженої матеріалами справи, земельна ділянка, яка була передана у власність ОСОБА_3, не відноситься до земель прибудинкової території вищевказаного будинку, оскільки не визначено її межі та конфігурацію у встановленому законом порядку, її правовий статус не закріплено відповідним актом власника землі.

Металева конструкція для огляду автотранспорту, яка розміщена на спірній земельній ділянці, може бути демонтована, перенесена та встановлена в іншому місці без пошкодження її конструктивних матеріалів та зміни цільового призначення, що в свою чергу дає підстави для висновку про відсутність порушення права особи, яка є власником цього майна щодо володіння, розпорядження та користування ним на власний розсуд.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красилівського районного суду від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 59