Провадження № 6/742/81/16
Єдиний унікальний № 742/1711/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Циганка М.О.,

при секретарі Чміль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

встановив:

Державний виконавецьКириченко О.В. звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби, в якому зазначає, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 09 грудня 2010 року Прилуцьким міськрайонним судом у цивільній справі №2-2259-2010 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11 листопада 2010 року. З часу відкриття виконавчого провадження 17 грудня 2010 року, заборгованість боржника зі сплати аліментів на утримання дитини становить 11 292 грн. 30 коп., тобто ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобовязань, борг на користь стягувача не сплачує, тому державний виконавець і просить суд вирішити питання про тимчасове обмеження у праві виїду за межі України до виконання зобовязань боржником.

В судовому засіданні державний виконавець підтримала подане подання та просила суд його задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, заслухавши державного виконавця та дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що подання державного виконавця не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом по справі встановлено, що на виконанні у відділі держаної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження №26540628 з виконання виконавчого листа, виданого 09 грудня 2010 року Прилуцьким міськрайонним судом у цивільній справі №2-2259-2010 р. про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11 листопада 2010 року.

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах складеного державним виконавцем, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів, станом на 01 травня 2016 року становить 11292 грн. 30 коп.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХII регулює регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 р. визначають, що "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (тобто боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини ( відсутність майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо), тобто з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, повинні полягати у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків .

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Крім зазначеного Правові позиції Верховного Суду України визначають, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, у зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

На підставі наведеного, суд вважає, що матеріали подання державного виконавця не містять жодних доказів, які свідчили б про те, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом, а його доводи викладені в поданні про те, що несплата боргу і є ухиленням від виконання зобовязань не ґрунтуються на вимогах закону, і є лише його припущенням. Зокрема, зі змісту подання так і доданих матеріалів вбачається, що державним виконавцем внаслідок неповноти вчинення виконавчих дій визначених Законом України «Про виконавче провадження», не перевірено факт наявності у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення, оскільки в своєму поясненні останній зазначив про наявність такого. Крім того, з матеріалів подання вбачається, що боржник частково сплачував аліменти на утримання дитини. Згідно пояснення боржника від 02 червня 2016 року, ОСОБА_2 не ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, та пояснив, що не здійснював сплату аліментів на утримання дитини в зв»язку із хворобою, сімейними проблемами та оскільки був безробітним, тому виконати свій обов'язок в повному обсязі та своєчасно він не мав реальних можливостей. Зобов"язався сплачувати аліменти на утримання дитини та погашати заборгованість. Тому, суд вважає, що з об'єктивної сторони такі діяння особи боржника, не полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків, що в сукупності свідчить про передчасність заявленого подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а отже у задоволенні такого слід відмовити.

На підставі ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст.208, 210, 293, 294, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М. Циганко