У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - ОСОБА_10, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, вселення, виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернулася з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа ОСОБА_10, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, вселення та виселення.

В обгрунтування позовних вимог зазначала, що вона та батько її малолітньої доньки - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1, який належав матері ОСОБА_7 - ОСОБА_12

Після народження доньки вона була зареєстрована за вказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. Після його смерті до неї звернувся брат померлого з тим, щоб вона з донькою виселились з будинку, оскільки ОСОБА_12 має намір продати даний будинок та придбати для її доньки однокімнатну квартиру в м. Вільногірську.

У грудні 2011 року вона з донькою переїхала з будинку до квартири, яку стала тимчасово наймати в м. Вільногірську.

25 березня 2013 року померла ОСОБА_12 Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі і на вказаний житловий будинок.

Її донька відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України відноситься до кола спадкоємців першої черги та в силу свого віку є такою, що прийняла спадщину після померлої ОСОБА_12 Спадкоємцем першої черги є також відповідач ОСОБА_7

Оформити спадкові права своєї доньки та отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначений будинок вона не має можливості, оскільки відповідач не надає правовстановлюючі документи на будинок.

Незважаючи на право її доньки на користування належним їй будинком, де вона зареєстрована, ОСОБА_7 самовільно без її згоди вселив до будинку АДРЕСА_1 свою повнолітню доньку ОСОБА_8 з її чоловіком ОСОБА_9, які в свою чергу вселили до вказаного будинку своїх неповнолітніх дітей.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що відповідачі чинять перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1, в який вселились без згоди її, як опікуна малолітньої дитини, якій внаслідок спадщини належить частина спірного будинку, позивач просила суд усунути перешкоди малолітій дитині ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, та їй, в користуванні будинком АДРЕСА_1, шляхом виселення відповідачів з дітьми з зазначеного будинку та вселити її з дочкою до цього будинку та зобов'язати ОСОБА_7 надати дублікати ключів від вхідних дверей до будинку.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року, позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди у користуванні малолітньою ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 житловим будинком АДРЕСА_1 вселивши в будинок АДРЕСА_1 малолітню ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її матір'ю ОСОБА_6.

Зобов'язано ОСОБА_7 надати ОСОБА_6 дублікати ключів від замків на вхідних дверях до будинку АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити оскаржені судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виселення зі спірного будинку без надання іншого житла ОСОБА_13, ОСОБА_8 та їх малолітніх дітей та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення указаних позовних вимог.

В іншій частині судові рішення судів першої та апеляційної інстанції не оскаржуються, тому в силу ст. 335 ЦПК України судом касаційної інстанції не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Статтею 316 ЦК України, яка передбачає поняття права власності, визначено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них на праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судами установлено, що згідно даних реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 13 липня 2007 року власником 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_1 від 11 липня 2007 року значиться ОСОБА_14; власником 3/4 частин вказаного будинку згідно свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_2 від 11 липня 2007 року значиться ОСОБА_12.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_12. Після її смерті відкрилась спадщина на 3/4 частини будинку АДРЕСА_1

Із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_12 до нотаріальної контори звернулись син померлої ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько якої ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується повідомленнями нотаріуса та копією свідоцтва про смерть.

13 лютого 2013 року та 11 березня 2015 року державний нотаріус Верхньодніпровської нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_15 видала відповідно ОСОБА_7 та ОСОБА_11 свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/8 частини кожному на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_12

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2015 року за ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано право власності на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судами також установлено, що будинок № АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності співвласників: ОСОБА_10 - 1/4 частки, ОСОБА_11 - 3/8 частки та ОСОБА_7, який своє право власності на домоволодіння ще не оформив, але реалізував шляхом подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Установлено також, що на час розгляду справи у спірному домоволодінні проживають відповідачі ОСОБА_8, яка є донькою ОСОБА_7, її чоловік ОСОБА_9 та їх малолітні діти, які вселились в будинок зі згоди ОСОБА_7 та ОСОБА_10, яка не заперечувала проти вселення останніх в зазначений будинок, що підтверджується її заявою від 15 серпня 2015 року.

Відмовляючи ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог про виселення зі спірного будинку без надання іншого житла ОСОБА_13, ОСОБА_8 та їх малолітніх дітей, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 зі своєю донькою добровільно виселилась зі спірного будинку, в якому ніхто не проживав, будинок потребував догляду, у зв'язку із чим з дозволу ОСОБА_7, як одного із співвласників, та співвласника ОСОБА_10 в будинок вселились відповідачі, які на даний час підтримують його в належному стані. Оскільки вселення ОСОБА_13, ОСОБА_8 та їх малолітніх дітей відбулось за згоди власників частини будинку, суди вважали, що позовні вимоги про їх виселення задоволенню не підлягають.

Проте, повністю з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають з огляду на наступне.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном (ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Однак, судами встановлено, що спірний будинок перебуває у спільній частковій власності співвласників: ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_7

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

За положеннями ст. 13 Конституції України, ст.ст. 319, 355, 358 ЦК України всі співвласники квартири (будинку) мають рівні права на користування і володіння, тобто вселення інших осіб має відбувались за взаємною згодою. Реалізація права власності однією особою не може шкодити праву власності іншої особи. Право спільної власності обмежено спеціальними нормами закону, внаслідок чого кожен із співвласників зобов'язаний реалізувати своє право власності з урахуванням прав та інтересів інших співвласників та за взаємною згодою.

Зокрема, вселення осіб до будинку, який перебуває у спільній власності має проводитись за обов'язковою згодою всіх співвласників такого будинку.

При цьому, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій, у порушення вимог статей212-214, 303, 315 ЦПК України, не враховані вказані вимоги норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи в частині позовних вимог про виселення зі спірного будинку без надання іншого житла ОСОБА_13, ОСОБА_8 та їх малолітніх дітей, зокрема не враховано, що вселення останніх до спірного будинку було проведено без згоди всіх співвласників такого будинку, відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення в указаній частині підлягають скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року скасувати в частині позовних вимог ОСОБА_6 про виселення зі спірного будинку без надання іншого житла ОСОБА_13, ОСОБА_8 та їх малолітніх дітей, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко
С.П. Штелик