Справа № 362/1647/15-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/3888/16 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 4 23.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С. В.

суддів: Волохова Л.А

Суханової Є.М.

за участю секретаря судового засідання Бобка О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про поділ квартири за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з наведеним позовом. Уточнивши його, просив встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1. Виділити в користування: йому кімнату № 4, площею 12,1 кв.м., балкон, площею 1,4 кв.м., кімнату № 6, площею 7,6 кв.м., та вбудовану шафу, площею 0,5 кв.м.; ОСОБА_4 - кімнату № 3, площею 17,3 кв.м. та балкон, площею 1,0 кв.м., а також залишити у спільному користуванні коридор № 1 площею 8,7 кв.м., кухню № 2 площею 7,8 кв.м., ванну кімнату № 7 площею 2,6 кв.м., туалет № 8 площею 1,4 кв.м.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року позов задоволено частково. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 та виділено в користування: ОСОБА_3-кімнату № 3, площею 17,3 кв.м. та балкон, площею 1,0 кв.м; ОСОБА_4- кімнату № 4, площею 12,1 кв.м., балкон, площею 1,4 кв.м., кімнату № 6, площею 7,6 кв.м., та вбудовану шафу, площею 0,5 кв.м. Розподілено судові витрати.

В решті позову відмовлено.

На рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Просить рішення суду в частині поділу квартири скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення його позову, через неправильне застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В іншій частині рішення суду сторонами і третіми особами не оскаржено. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не заперечується, що сторонам по справі належить на праві власності по ? частині квартири АДРЕСА_1, яка складається з коридору № 1 площею 8,7 кв.м., кухні № 2 площею 7,8 кв.м., кімнат № 3 площею 17,3 кв.м., № 4 площею 12,1 кв.м. і № 6 площею 7,6 кв.м., ванної кімнати № 7 площею 2,6 кв.м., туалету № 8 площею 1,4 кв.м., лоджії площею 1,4 кв.м., балкону площею 1,0 кв.м. та вбудованої шафи площею 0,5 кв.м.

Висновком експерта від 8 лютого 2016 року визначені три варіанти встановлення порядку користування спірною квартою.

Встановлюючи порядок користування спірною квартою за варіантом № 2 висновку експерта, суд виходив з того, що саме цей варіант відповідає законним правам та інтересам обох сторін та забезпечує додержання засад справедливості.

Колегія суддів погоджується з цим висновком районного суду за такого.

Положенням ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до положень ст. ст. 355 і 366 ЦК України власність двох осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Положення ч. 3 ст. 358 ЦК України визначають, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У відповідності до положень п.6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 4.10.1991 року, якщо виділ частки в будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 57, 58 цього ж кодексу, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Розглядаючи спір, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, апелянтом, не доведено перед судом належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень проти встановленого судом порядку користування спірною квартирою.

Інші доводи апеляційної скарги висновку суду також не спростовують та не дають підстав для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303- 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

Судді: Л.А Волохов

Є.М. Суханова