Справа № 369/3208/16-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н.С.
Провадження № 22-ц/780/3166/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 22.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Антоненко В.І., Поліщука М.А.,

за участю секретаря : Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Проект-А» про стягнення коштів,

у с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_2звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ТОВ «Проект-А» заборгованість за договором позики від 10 листопада 2014 року в розмірі 500 000 000 грн.

Одночасно позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що зобовязання ОСОБА_3 за договором позики були забезпеченні договором поруки укладеного з ТОВ «Проект-А». Оскільки відповідачі відмовляються повернути кошти в строк передбачений договором, існує реальна загроза на відчуження належного їм майна третім особам, що унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Посилаючись на те, що відповідачу ТОВ «Проект-А» належить будівля адміністративно-побутового комплексу (літера С) загальною площею 18 405,00 кв.м, що розташована по вул. Миколи Амосова, 12 у м. Києві, просив накласти арешт на цю нерухомість та заборонити Міністерству юстиції Українита його підрозділам вчиняти будь-які дії щодо вказаної будівлі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 квітня 2016 року заяву задоволено.

Накладено арешт на нежитлові приміщення будівлі адміністративно-побутового комплексу (літера С) загальною площею 18 405 кв.м, що розташована по вул. Миколи Амосова, 12 у м. Києві та належить ТОВ «Проект-А».

Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема Міністерству юстиції України, його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодобудівлі адміністративно-побутового комплексу (літера С) загальною площею 18 405 кв.м, що розташована по вул. Миколи Амосова, 12 у м. Києві та належить ТОВ «Проект-А».

Не погоджуючись з даною ухвалою, ПАТ «Укрсоцбанк», які не є учасниками справи,подали апеляційну скаргу, в якій просять її скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

За правилами ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії. При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Згідно розяснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 порушив питання про стягнення з ОСОБА_3, ТОВ «Проект-А» у солідарному порядку суми заборгованості в розмірі 500 000 000 грн., оскільки останні не виконали своїх зобовязань за договорами позики та поруки щодо своєчасного повернення коштів.

ТОВ «Проект-А» поручився відповідати за зобов»язаннями відповідача ОСОБА_3, відповідно до договору поруки від 12 грудня 2014 року, що виникають з вказаного договору позики, в повному обсязі, а у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, в межах суми позики, у розмірі 20 000 000 грн. ( а.с.18)

Накладаючи арешт на майно, шляхом визначення його загальної середньоринкової вартості в сумі 537 893 272 грн., суд першої інстанції не врахував вимоги ч.3 ст. 152 ЦПК України, що забезпечення позову має бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, не звернув уваги на позицію позивача про часткову відповідальність поручителя в межах 20 000 000 грн. та умови договору поруки щодо обсягу відповідальності поручителя.

А також вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно та забороною ним розпоряджатись, суд належним чином не мотивував свій висновок, не дослідив питання належності відповідачу ТОВ «Проект-А» нерухомого майна, на яке накладено арешт.

Так, наказами Міністра юстиції України від 31 березня 2016 року № 927/5 та 12 квітня 2016 року буди задоволені скарги ПАТ «Укрсоцбанк» щодо реєстрацію за ТОВ «Проект-А» права власності на спірне нерухоме майно.

Задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував, що вжиті заходи забезпечення позову впливають на права інших осіб, які можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема апелянта по справі, а тому, колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції з передачею питання забезпечення позову ОСОБА_2 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312 314, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 квітня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Антоненко

ОСОБА_4