РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Ніколайчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що від відповідача не отримав відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином яку ОСОБА_3 відмовляється повернути в добровільному порядку тому вимушений звернувся до суду про стягнення розміру заподіяної шкоди.

У судове засідання позивач не зявився проте, направив заяву у якій підтримує позовні вимоги, просить справу розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 20 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі, відповідно ст.75 КК України відповідача звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Останнім згідно вироку суду заподіяно матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 11021,05 грн.

Згідно з ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 Цивільного Кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. №6 (із змінами) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється особа, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу власності або з інших підстав, у тому числі на підставі довіреності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

ОСОБА_1 заподіяно матеріальної шкоди у розмірі 5951,74 грн., що підтверджується відповідними фіскальними чеками.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного Кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Вимогами ч.1, 2 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Беручи до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди так, як розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психологічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості), беручи до уваги тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 спричинені певні незручності, порушення усталеного ритму життя, що потягло за собою необхідність затрати додаткових зусиль на організацію свого життя тому суд рахує за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги доведеність вини відповідача у заподіянні шкоди суд вважає, що позивач має право на відшкодування майнової шкоди відповідачем у розмірі 11021,05 грн., моральної шкоди 10000 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення решти суми матеріальної шкоди не підлягають до задоволення так, як обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили 25.05.2016 року встановлено саме 11021,05 грн. заподіяної матеріальної шкоди потерпілому.

Суд рахує, що згідно ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до пропорційного задоволення позовних вимог.

Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 551,20 грн

Керуючись.ст.10,60, 209, 212-213 ЦПК України, ст.ст.23, 1167 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 11021,05 грн., та моральну шкоду у розмірі 10000 грн., всього стягнути 21021,05 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. Стефанишин