Справа № 306/989/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Кухта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на окрему ухвалу Свалявського районного суду від 20 липня 2016 року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 від імені якої діє піклувальник ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Свалявським районним судом виявлено ознаки злочину в діях ОСОБА_1 та із приводу цього 20 липня 2016 року винесено окрему ухвалу, яку надіслано до Свалявського відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГТУ Національної поліції Закарпатської поліції для порушення кримінальної справи проти ОСОБА_1.

Не погоджуючись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить апеляційну інстанцію скасувати окрему ухвалу суду першої інстанції. Як на підставу своїх вимог посилається на те, що окрема ухвала суду постановлена в порушення вимог норм процесуального та матеріального законодавства.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, адвокат ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі договору-доручення про надання адвокатських послуг, підтримав, доводи апеляційної скарги та просив задовольнити таку з наведених у ній підстав.

Законний представник ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 заперечила щодо вимог апеляційної скарги та просила відхилити таку.

Представник в особі адвоката ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_2, а також ОСОБА_3, просила, ухвалу суду першої інстанції, залишити без змін.

Інші сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, але повідомлялися належним чином про час та місце судового розгляду. А звідси, виходячи з вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу у відсутності сторін, що не зявились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, та вивчивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що дана скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 211 ЦПК України, коли під час розгляду справи, суд виявить порушення закону, і встановить причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу, і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Підставою постановлення окремої ухвали виявилось те, що дії ОСОБА_1 містять ознаки злочину. Поведінка відповідача лякає позивачів, які є пристарілими та беззахисними особами, позивачі неодноразово звертались для захисту свого права, однак правоохоронні органи не вчиняють дій по захисту позивачів.

З матеріалів справи вбачається, що на розгляді суду першої інстанції перебувала позовна заява ОСОБА_2, ОСОБА_3 від імені якої діє піклувальник ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що шкода, завдана позивачам у результаті пошкодження їх майна, та є такою, що завдана з вини відповідача.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що рішенням Свалявського районного суду від 23.05.2014 року та рішенням того ж суду від 16.07.2015 року підтверджується факт вчинення протиправних дій ОСОБА_1 відносно позивачів та безпосередньо їх майна. Рішення набули законної сили, а тому доказуванню не підлягають у силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

У судовому засіданні апеляційної інстанції спеціаліст ОСОБА_7 підтвердив, що будівля, яка ним досліджувалась, а саме будинок №215 в с. Солочин, Свалявського району, є такою, що її експлуатація за цільовим призначенням є неможливою. Та підтвердив той факт, що вказаний будинок знаходиться в такому стані внаслідок його навмисного пошкодження.

Цей же факт підтверджується актом обстеження приміщень складеним комісією створеною Свалявською райдержадміністрацією (а.с.87) та листом-повідомленням Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області, що до пошкодження будинку №215 в с. Солочин, Свалявського району причетний ОСОБА_1 (а.с.97).

Також, у судовому засіданні апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 не спростував вищенаведених обставин, так і зміст апеляційної скарги не містить посилань на докази, які б заперечували зазначене судом, а отже, не спростовують висновку суду першої інстанції та наведеного.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що руйнування будинку позивачів сталося з вини відповідача, що підтверджується належними та допустимими доказами по справі, оскільки протилежного відповідачем суду не доведено.

А звідси, виявивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення закону, суд першої інстанції правомірно постановив окрему ухвалу щодо ОСОБА_1, та направив таку відповідному органу для порушення кримінальної справи проти ОСОБА_1 за ознаками умисного пошкодження будинку №215 в с. Солочин, Свалявського району, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла до думки, що вимоги апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а тому таку слід відхилити, а окрему ухвалу залишити без змін.

Зважуючи на встановлене та керуючись вимогами статей 307, 312, 314, 315, 317 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Окрему ухвалу Свалявського районного суду від 20 липня 2016 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : ______________________

Судді : ______________________

______________________