У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (далі - ПАТ «ВіЕс Банк») до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Головного управління міністерства внутрішніх справ у Львівській області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕс Банк» відхилено, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «ВіЕс Банк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5, та правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року в справі № 6-26цс13, дійшли обґрунтованого висновку про те, позивач не є власником чи володільцем арештованого майна, а на підставі рішень Франківського районного суду м. Львова 09 квітня 2013 року та від 19 квітня 2013 року лише отримав право стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитними договорами і звернення стягнення на іпотечне майно не відбулося; при цьому судами правильно зазначено про те, що права банка як іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Головного управління міністерства внутрішніх справ у Львівській області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звільнення майна з-під арешту, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М.Мазур