Справа № 606/1957/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Марціцкої І.Б.

за участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 11.11.2016 року пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2про стягнення в її користь аліментів на утримання їх малолітніх дітей:-сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час перебування в шлюбі в сторін народилися двоє дітей. Діти проживають з позивачем. ОСОБА_1в позовній заяві зазначає, що ОСОБА_2 є особою працездатного віку, не має інших дітей чи непрацездатних батьків, які б перебували на його утриманні, не надає коштів на утримання дітей, а тому просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошові сумі у розмірі по 900,00 гривень, щомісячно на утримання кожної дитини.

В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила справу слухати без її участі позовні вимоги задоволити повністю з мотивів викладених у позовній заяві.

В судове засідання відповідач не з'явився, надав письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей визнав частково та згоден сплачувати на утримання їх малолітніх дітей:-сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 по 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, з чим в подальшому погодилась позивачка.

Згідно ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення сторін суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено, що 02.11.2007 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД №130631, видане повторно 10.11.2016 року, актовий запис № 7.

Позивач та відповідач є батьками: - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №247944 видане повторно Теребовлянським районни відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіально управління юстиції в Тернопільській області 10.11.2016 року ,актовий запис №21 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №247943 видане повторно Теребовлянським районни відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіально управління юстиції в Тернопільській облісті 10.11.2016 року ,актовий запис №9.

Як вбачається з довідки від 09.11.2016 року №2414, яка видана виконавчим комітетом Іванівської сільської ради, діти проживають разом з позивачем, що не заперечувалось відповідачем.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН "Про права дітей" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу приписів частини 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В силу приписів ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що встановлено підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, суд вважає можливим визначити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подала її 11.11.2016 року. Таким чином, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 11.11.2016 року.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551 ( п'ятсот п'ятдесят одна) гривень 20 копійок.

Керуючись ст. 8, 10, 60, 212, 213, 214, 215, ЦПК України, ст.ст. 84, 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 аліменти на утримання малолітніх дітей:-сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 500,00 грн.на кожну дитину щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 11.11.2016 року.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 551,20 грн. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Марціцка