Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №325/1083/16 Головуючий у 1 інстанції Шеїна Л.Д.
Провадження № 22-ц/778/4496/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Дзярука М.П.,

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2,

за участі секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Розівської сільської ради Приазовського району Запорізької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Розівської сільської ради Приазовського району Запорізької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

В позові зазначав, що його батько ОСОБА_5 помер 02 грудня 2011 року в селі Солнечний Сковородинського району Амурської області Російської Федерації.

Після смерті батька відкрилася спадщина. До спадкового майна входить земельна ділянка площею 15.40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ ЗП № 039737 та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2935. Інші спадкоємці за законом першої черги відсутні, лише він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги.

По причині незнання про смерть батька, необізнаність про право на спадщину, своєчасно, у встановлений законом строк, не звернувся з заявою про прийняття спадщини обумовлений поважними причинами.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визначити йому додатковий строк тривалість три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, померлого 02 грудня 2011 року.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 300 ЦПК України визнання апеляційної скарги другою стороною враховується апеляційним судом у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1271 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлого. Заява про визнання спадщини відумерлого подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 24 постанови "Про практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції послався на недоведення позивачем обставин, за наявності яких судом може бути визначено додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Проте, повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

По справі встановлено, що ОСОБА_5 помер 02 грудня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Позивач ОСОБА_3 є сином померлого (а.с. 10).

Спадковим майном є земельна ділянка площею 15,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Розівської сільської ради Приазовського району Запорізької області та належить померлому на підставі державного акту на право приватної власності ІІ-ЗП №039737, виданого 26.06.2001 року Приазовською районною радою (а.с. 9).

У встановлений законом строк позивач не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, посилаючись на те, що до липня 2016 року не знав про смерть батька, оскільки останній знаходився в іншій країні та відомостей про точне місце його перебування позивачу було не відомо.

Відповідно до даних спадкового реєстру та довідки нотаріальної контори після смерті ОСОБА_5 ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття спадщини не звертався і спадкова справа не заводилася ( а.с.24-26).

Отже, відповідачем у даному спорі є територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини

У зв'язку з цим позивач правильно зазначив відповідачем у справі Розівську сільську раду Приазовського району Запорізької області (за місцем відкриття спадщини).

Відповідач у справі Розівська сільська рада Приазовського району Запорізької області з заявою про визнання зазначеної спадщини відумерлою до суду не звернулась, при цьому в своїх заявах за № б/1 від 01.11.2016 р., за № 117 від 12.12.2016 р., підписаних повноважною особою - головою селищної Ради з прикладенням печатки, відповідач визнав позов та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Також, заяв відповідача щодо заперечень проти позову не було надано і суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Суд повинен поряд із застосуванням норм матеріального права керуватись нормами процесуального права (ст.ст. 213, 215 ЦПК України), чого зроблено не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального та процесуального права свідчать про відсутність у позивача як спадкоємця та відповідача як органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини спору щодо зазначеного вище спадкового майна. При цьому, сільська рада позбавлена можливості надати свою згоду на подання позивачем заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, оскільки відповідно до ч.2 ст. 1272 ЦК України, таку письмову згоду мають право надати тільки спадкоємці, які прийняли спадщину.

Згідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини повинні ураховуватися при наявності інших спадкоємців та спору між ними.

Оскільки спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалась, спадщина ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє право на спадкування не може.

У судовому засіданні апеляційного суду порушень визначенням позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини прав, свобод чи інтересів інших осіб не встановлено, оскільки інші спадкоємці відсутні.

Розівська сільська рада Приазовського району Запорізької області до суду апеляційної інстанції подала заяви, в яких зазначається, що сільська рада визнає позов ОСОБА_3

Відповідно до п.п. 2,6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність і ними суд має керуватися при вирішенні питання про права на спадкування.

З урахуванням вищенаведених вимог закону, визнання позову відповідачем, відсутності інших, крім позивача, спадкоємців до майна померлого, визначення додаткового строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини буде відповідати загальним засадам цивільного законодавства, визначених у ст.3 ЦК України.

Три місяці є достатнім строком для подання позивачем відповідної заяви.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд на підставі ч. 2 ст. 314 ЦПК України ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 174, 303, 307, 309, 313-314, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Розівської сільської ради Приазовського району Запорізької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк у три місяця з дня проголошення рішення суду для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_5, яка настала 02 грудня 2011 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: