Справа № 450/1401/16-ц Провадження № 2-о/450/59/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Зварич С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Львівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою в якій просить встановити факт, що ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Вільшани Перемишльського району, Польща, громадянин України, зареєстрована по АДРЕСА_1, Україна, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Стаханов, Луганської області, Україна, причина смерті атеросклеротичний дифузний кардіосклероз.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати ОСОБА_2. Документом, який підтверджує зазначену обставину є лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті. Свідоцтва про смерть своєї матері за місцем її фактичної смерті, тобто у м. Стаханов Луганської області заявник отримати не змогла, а після звернення до Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану отримала відповідь, що державні органи на території України не визнають документів виданих державними органами, що знаходяться на території, яка не підконтрольна Україні. На підставі наведеного, та у зв'язку і тим, що заявник має намір прийняти спадщину після смерті матері, просить суд її заяву про встановлення факту смерті задовольнити.

Заявник у судове засідання з'явилася, заявлені вимоги підтримала з підстав викладених у заяві та просила встановити факт смерті її матері, яка померла на території тимчасово окупованої території України, зокрема Луганської області.

Представник заінтересованої особи Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч і був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09.01.1962 року.

Із лікарського свідоцтва про смерть та довідки №115 про причину смерті вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Стаханов, Луганської області, Україна, у зв'язку із наявністю хвороби атеросклеротичний дифузний кардіосклероз, померла ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Факт місця народження в с. Вільшани Перемишльського району, Польща, та реєстрації по АДРЕСА_1, померлої стверджується копією паспорта громадянина України ОСОБА_2, НОМЕР_2, виданого Стахановським МВ УМВС України у Луганській області.

Згідно листа №2515/04-06 від 06.06.2016 року Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_1 було відмовлено у державній реєстрації смерті її матері ОСОБА_2, оскільки заявником для підтвердження факту смерті останньої, пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті».

Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

За приписами ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України № 258 від 03.07.2001 року, згідно положень якої лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації та результатів розтину.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до ЗУ «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» районах запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На сьогоднішній час лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України.

Частиною 1 ст. 17 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно ст. 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о),106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

Заявник ОСОБА_1, є громадянином України, зареєстрована по АДРЕСА_2, Україна, а її мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла на тимчасово непідконтрольній Україні території Луганської області, а тому, після смерті останньої заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане медичне свідоцтво про смерть не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України.

Відтак з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України ОСОБА_1 суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Стаханов, Луганської області, Україна.

Відповідно до правил ст. 257-1 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» № 990-VIII від 04.02.2016 року, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 234, 235, 256, 208, 213, 257-1 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Вільшани Перемишльського району, Польща, громадянин України, зареєстрована по АДРЕСА_1, Україна, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Стаханов, Луганської області, Україна, причина смерті атеросклеротичний дифузний кардіосклероз.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

СуддяВ. Є. Мусієвський