У х в а л а

іменем україни

23 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 06 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 15 січня 2009 року працював старшим контролером на дільниці з обслуговування торгівлі Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» (далі - СМКП «ККП»).

Вказував на те, що наказом від 04 червня 2014 року його було звільнено з роботи у зв'язку з втратою довір'я на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Звертав увагу на те, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року вказаний наказ було визнано незаконним, поновлено його на роботі з 04 червня 2014 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 16 942 грн 80 коп. Проте, вказане рішення суду в частині поновлення його на роботі було виконано лише відповідачем 27 липня 2015 року.

Зазначав, що наказом від 05 жовтня 2015 року його було звільнено з роботи відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 24 грудня 2014 року по 27 липня 2015 року, а також з 05 жовтня 2015 року по день ухвалення рішення з урахуванням інфляційних втрат, а також 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» на користь ОСОБА_4 середній заробіток у розмірі 17 655 грн 20 коп. за період з 24 грудня 2014 року по 27 липня 2015 року, середній заробіток у розмірі 27 397 грн 04 коп. за період з 05 жовтня 2015 року по 25 травня 2016 року та 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 06 липня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за період з 05 жовтня 2015 року по 25 травня 2016 року у розмірі 27 397 грн 04 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за період з 05 жовтня 2015 року по 25 травня 2016 року у розмірі 27 397 грн 04 коп. та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволені позову, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що відповідач не зобов'язаний був самостійно нарахувати та сплачувати позивачу середній заробіток за час затримки виконання судового рішення у день його звільнення, оскільки законом передбачено спеціальний порядок щодо виплати зазначених сум, тоді як позивач з такою вимогою до відповідача до його звільнення не звертався.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

І.М. Фаловська