Справа № 497/2691/15-ц
Провадження № 2/497/38/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016 року Болградський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Раца В.А.

секретаря Божевої І.Д.,

за участю сторін: представника позивача (в режимі відеоконференції) ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом та уточнивши свої позовні вимоги просить суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитом в розмірі 3746,45 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218,00 грн., мотивуючи тим, що 13.07.2011 року з ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № б/н на суму 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 26.09.2013 року ОСОБА_4 помер, спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_3 Так як при житті ОСОБА_4 не виконав умови кредитного договору, у нього станом на 25.09.2013 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 3746,45 грн. Тому позивач просить стягнути вищезазначену заборгованість зі спадкоємця ОСОБА_4, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав уточнену позовну заяву та просив її задовольнити, посилаючись на те, що позов предявлено в межах позовної давності, що банку не було відомо про смерть ОСОБА_4, про яку їм стало відомо в ході розгляду даної цивільної справи.

Відповідач ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов не визнала в повному обсязі, просила суд відмовити в задоволені позову.

Представник відповідача ОСОБА_2, який діє за довіреністю, в судовому засіданні уточнену позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» не визнав, надав до суду письмове заперечення на позов, в якому просить з задоволені вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити в повному обсязі, а також надав від імені позивача ОСОБА_3 заяву про застосування строків позовної давності та відмовити з цих підстав у задоволенні позову.

Вислухавши представників позивача та відповідача розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 13.07.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № б/н, який діє з дня його підписання до повного виконання сторонами обовязків за цим договором, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер 26 вересня 2013 року, що підтверджується актовим записом про смерть №181 від 01.10.2013 року (а.с.48). Заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.07.2011 року станом на 25.09.2013 року склала 3746,45 грн., що підтверджено розрахунком (а.с.114).

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_3, яка у встановлений строк відповідно до ст.1269 ЦК України звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою від 02.11.2013 року №314.

07 липня 2014 року ОСОБА_3 видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/100 часток житлового будинку за № 140, розташованого за адресою: м.Болград, Одеської області, вул.Леніна (а.с.90).

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки зі смертю боржника зобовязання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємця.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців, а саме кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців, таку правову позицію також висловив Верховний Суд України у справі №6-33цс15.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право, а не є строком позовної давності.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер 26 вересня 2013 року, останнє погашення кредитної заборгованості відбулося 15.10.2013 року та згідно п.2.1.1.4.6 правил користування карткою строк вимоги почався 14.01.2014 року, тому відповідно до ст. 1281 ЦК України строк предявлення вимоги сплив 15.01.2015 року. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом 25.11.2015 року, тобто після строку зазначеного у ст.1281 ЦК України.

Посилання представника позивача про те, що про смерть ОСОБА_4 позивачу стало відомо лише у 2016 року суд сприймає критично, оскільки з моменту початку невиконанян зобовязань по кредитному договору, а саме невиплати чергової суми за договором, банком не було здіснено заходів щодо направлення вимог, усного (телефоном) або письмового попередження боржника, в результаті чого можливо було дізнатися про смерть боржника.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки за кредитним договором від 13.07.2011 року № б/н сплинув строк предявлення вимоги до спадкоємців ОСОБА_4, що позбавляє права позивача вимоги до спадкоємця за зобов'язанням спадкодавця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,61,88,207,213-215 ЦПК України, ст.ст. 526,1054,1268,1270,281,1282 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання в десятиденний строк апеляційної скарги, або в порядку ст. 294 ЦПК України. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя В.А. Раца