У Х В А Л А

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до кооперативного підприємства «Універмаг», треті особи: комунальне підприємство «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_1, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_6, ОСОБА_5, про виділ в натурі майнового паю з майна підприємства, за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до кооперативного підприємства «Універмаг», треті особи: комунальне підприємство «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_1, ОСОБА_18, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про виділення частини площі приміщення магазину в рахунок майнових паїв з майна підприємства,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6; в порядку повороту виконання рішення Апеляційного суду Сумської області від 30 травня 2012 року скасовано: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 4 липня 2013 року на ім'я ОСОБА_7, й рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 4 липня 2013 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 3 липня 2013 року на ім'я ОСОБА_9, й рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 3 липня 2013 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 3 липня 2013 року на ім'я ОСОБА_8, й рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 3 липня 2013 року, зобов'язано ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 замість змонтованого ними дверного отвору для виходу на АДРЕСА_1, відновити віконний отвір в приміщенні торгівельної зали № 5, стягнуто з ОСОБА_9 на користь КП «Універмаг» сплачені судові витрати в розмірі 2 тис. грн., стягнуто з ОСОБА_7 на користь КП «Універмаг» сплачені судові витрати в розмірі 9 тис. 123 грн 83 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року клопотання ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 25 червня 2015 року задоволено, касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, до якої приєдналися ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, на зазначені судові рішення відхилено.

У лютому 2016 року до Верховного Суду України звернулися ОСОБА_5 і ОСОБА_6 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини першої та пунктів 1, 5 частини другої статті 16, статті 364 ЦК України, статей 191 , 21 Закону України «Про кооперацію», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявники надали ухвалу Верховного Суду України від 17 вересня 2008 року, постановлену ним як судом касаційної інстанції, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого і 20 червня 2012 року, 24 грудня 2014 року та постанову Вищого господарського суду України від 4 березня 2010 року.

Перевіривши доводи заявників, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, до якої приєдналися ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, суд касаційної інстанції погодився з висновком судів попередніх інстанцій, які зазначивши, що виділ часток з майна КП «Універмаг» в натурі вплине на його виробничу діяльність, порушить права інших членів кооперативу та позбавить їх можливості продовжувати господарську діяльність на законних підставах, а виділ часток позивачам у грошовій формі, їх прав не порушить, дійшли висновку про відмову в задоволенні позовів. При цьому судами враховано, що свої частки до статутного фонду кооперативу позивачі вносили у вигляді грошових коштів, а не майна, і рішенням загальних зборів їхні частки вирішено виплатити грошима, а не майном, що не суперечить статуту КП «Універмаг» та нормам чинного законодавства.

У наданих для порівняння судових рішеннях суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:

- в ухвалі від 17 вересня 2008 року Верховний Суд України, діючи як суд касаційної інстанції, зазначив, що суд апеляційної інстанції, встановивши, що позивач був членом кооперативу з часу його створення, члени кооперативу, як його засновники, не вносили паїв (внесків) у будь-якій формі, майно кооперативу придбавалося в результаті праці його членів, за кожним із членів кооперативу було визнано право на частку в розмірі 25% у майні кооперативу, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на частку в майні кооперативу в розмірі 25% та згідно зі статтею 21 Закону України «Про кооперацію» у зв'язку з виходом із кооперативу має право на отримання вартості паю та акцій;

- у постанові Вищого господарського суду України від 4 березня 2010 року зазначено, що місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив вимоги позивача в частині визнання права власності на частину пайового фонду реорганізованого КСП «Україна» згідно з визначеним переліком майна та зобов'язання відповідача виділити спірне майно в натурі. При цьому місцевим судом встановлено, що рішенням загальних зборів власників майнових паїв реорганізованого КСП «Україна» затверджено перелік майна для передачі у власність позивача згідно із структурою пайового фонду КСП «Україна», відповідач ухиляється від проведення інвентаризації пайового фонду реорганізованого КСП унаслідок чого чиняться перешкоди в оформленні позивачем права власності на спірне майно та в користуванні цим майном.

У наданих для порівняння судових рішеннях та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

Ухвалу Вищого спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2012 року постановлено в справі про визнання незаконними рішень зборів делегатів членів садівничого товариства, ухвалу Вищого спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 червня 2012 року - про визнання недійсним рішення загальних зборів членів кооперативу, визнання недійсним статуту кооперативу, скасування державної реєстрації змін до установчих документів кооперативу та зобов'язання вчинити певні дії щодо повернення всіх правовстановлюючих документів, ухвалу Вищого спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року - про визнання недійсним рішення кооперативу про виключення з членів кооперативу.

Ці ухвали прийнято в справах з іншим предметом спору, змістом позовних вимог та матеріально-правовим регулюванням правовідносин, ніж у справі, яку просить переглянути заявник.

Порівняння зазначених судових рішень, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до кооперативного підприємства «Універмаг», треті особи: комунальне підприємство «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_1, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_6, ОСОБА_5, про виділ в натурі майнового паю з майна підприємства, за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до кооперативного підприємства «Універмаг», треті особи: комунальне підприємство «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_1, ОСОБА_18, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про виділення частини площі приміщення магазину в рахунок майнових паїв з майна підприємства за заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

А.Г. Ярема