Справа № 349/1152/16-ц
Провадження № 2/349/495/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 листопада 2016 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря Сірко І.В.

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рогатині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рогатинської районної державної адміністрації, Підвинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Рогатинської РДА, Підвинянської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно земельну ділянку в порядку спадкування за законом внаслідок смерті ОСОБА_4, яка померла 09 квітня 2009 року.

У позовній заяві зазначено, що 09 квітня 2009 року померла ОСОБА_4, якій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2005 року серії ВСК № 861412 належала земельна ділянка на території Підвинянської сільської ради загальною площею 1,6806 га, яку вона успадкувала від свого чоловіка ОСОБА_5 ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги за законом, прийняла спадщину. Проте через відсутність реєстрації правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку вона не має можливості оформити спадкові права в нотаріальній конторі, а тому змушена звертатися із позовом до суду. Спадкоємницею першої черги за законом є мати позивачки ОСОБА_3, яка спадщини не прийняла, відмовляється від оформлення спадкових прав, що підтверджується її заявою. Просила позов задовольнити.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Пояснила, що її мати є єдиною спадкоємницею за законом після смерті ОСОБА_6, однак спадщини не прийняла. Крім позивачки інших спадкоємців другої черги немає. Просила позов задовольнити.

Представник Рогатинської РДА позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо задоволення позову.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю.

Представник Підвинянської сільської ради позовні вимоги визнав повністю. Не заперечував щодо задоволення позову про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У судове засідання, призначене на 24 жовтня 2016 року не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у його відсутності.

За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі.

Суд, вислухавши доводи позивачки, представника відповідача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 померла 09 квітня 2009 року в с.Перенівка Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НМ № 091936, виданим 10 квітня 2009 року виконавчим комітетом Підвинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСК № 861412 від 26 грудня 2005 року спадкоємцем майна ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_4. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину за законом складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,6806 га, що розташована на території Підвинянської сільської ради Рогатинського району. Ця земельна ділянка належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі Державного актана право приватної власностіна землю Серії 11 - ІФ № -2/000222. свідоцтво про право на спадщину підлягало реєстрації у підвинянській сільській раді.

Відповідно до довідки № 452, виданої 04 жовтня 2016 року виконавчим комітетом Підвинянської сільської ради, на день смерті ОСОБА_4 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіт від імені ОСОБА_4 у виконавчому комітеті Підвинянської сільської ради не посвідчувався. ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_4 проживала разом із нею.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 документально підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_7 серії ІІ-АВ № 241040 від 16 серпня 1968 року, ОСОБА_8 серії ІІ-НМ від 27 квітня 1985 року. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії № 012985 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 16 січня 2006 року уклали шлюб, відповідно до якого після одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_9.

ОСОБА_3 встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 пропустила, претензій до частки у спадковому майні вона не має, на видачу свідоцтва про право на спадщину та отримання спадкового майна не претендує, до суду за визначенням додатково строку для прийняття спадщини не зверталася і звертатися не буде, що підтверджується її заявою.

Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори від 01 жовтня 2016 року ОСОБА_10 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Підвинянської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 через відсутність реєстрації правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Статтею 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України).

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи.

За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. За ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителькою с. Перенівка Рогатинського району Івано-Франківської області слід визнати право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6806 га, вартістю 14 539,71 грн., яка розташована на території Підвинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області та на день смерті належала ОСОБА_4, яка померла 09 квітня 2009 року.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212,214 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителькою с. Перенівка Рогатинського району Івано-Франківської області право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6806 га, вартістю 14 539,71 грн., яка розташована на території Підвинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області та на день смерті належала ОСОБА_4, яка померла 09 квітня 2009 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано Франківської області через Рогатинський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення в цей же термін з часу отримання копії рішення.

Головуючий: Лошак О.О.