У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леска В.В.

суддів Готри Т.Ю., Кондора Р.Ю.

при секретарі Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 про визнання кредитором та включення до переліку вкладників, які мають право на отримання коштів в межах гарантованої суми та проведення виплати за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

23 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 про визнання кредитором та включення до переліку вкладників, які мають право на отримання коштів в межах гарантованої суми та проведення виплати за Договором банківського вкладу № 009-06502-190215 від 19 лютого 2015 року в розмірі еквівалентному 5298,42 доларів США.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк», уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 про визнання кредитором та включення до переліку вкладників, які мають право на отримання коштів в межах гарантованої суми та проведення відповідних виплат.

Розяснено, що повторне звернення тієї ж особи до суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Розяснено позивачу, що дані правовідносини розглядаються з правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

В апеляційній скарзі, посилаючись на невірне застосування судом норм процесуального права, якими регулюються питання підвідомчості справ, представник позивача - ОСОБА_3 просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд не надав правової оцінки суті заявлених вимог та дійшов помилкового висновку, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки одним з відповідачів є ПАТ «Дельта Банк», який формував та надавав Фонду гарантування вкладів фізичних осіб перелік вкладників, які мають право на отримання коштів в межах гарантованої Фондом суми.

ОСОБА_3, який представляє інтереси позивача, підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, тому в силу ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3 представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. 3 п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Дельта Банк», уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 про визнання кредитором та включення до переліку вкладників, які мають право на отримання коштів в межах гарантованої суми та проведення виплати за Договором банківського вкладу № 009-06502-190215 від 19 лютого 2015 року в розмірі еквівалентному 5298,42 доларів США.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі, суддя виходив з того, що після введення у банку тимчасової адміністрації та під час ліквідації останнього, уповноважена особа, реалізуючи свої повноваження, передбачені, зокрема ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», діє як суб'єкт публічного права, а отже спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком з наступних підстав.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини другої статті 3 цього Закону Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Разом з тим, відповідно до пунктів 2, 5 частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право:

- укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом;

- заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується. Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

Отже, виходячи зі змісту статей 37, 47 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», статей 15, 16, 118 ЦПК України, позовні вимоги ОСОБА_1 до банку в особі уповноваженої особи ФГВФО слід розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання кредитором та включення до переліку вкладників, які мать право на отримання коштів в межах гарантованої суми та проведення виплати за Договором банківського вкладу № 009-06502-190215 від 19 лютого 2015 року в розмірі еквівалентному 5298,42 доларів США., тобто правовідносини між ОСОБА_1 та банком виникли на підставі цивільно-правової угоди, а уповноважена особа Фонду, в свою чергу, виступає в даному спорі від імені сторони такого правочину та не здійснює при цьому владних повноважень, що виключає підвідомчість справи судам адміністративної юрисдикції, а відтак підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказана позиція висловлена в Постанові ВСУ від 7 жовтня 2015 року по справі № 6-152цс15, яка у відповідності з вимогами ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції як постановленої з порушенням норм процесуального права та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження в справі.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року скасувати, питання відкриття провадження в справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: