АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/2591/2016 Головуючий в 1 інстанції - Петріщева І.В.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника, а також представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та просив стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 378/ФКВ-07 від 20.04.2007 року на загальну суму 25915,16 грн., яка складається з наступного: 14864,35 грн. - заборгованість за кредитом; 8717,22 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2333,59 грн. - комісія за ведення кредиту.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного Договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 16570,00 доларів США, на строк з 20.04.2007 року по 18.04.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,00 % річних.

Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, проте відповідач не сплатив своєчасно Банку грошові кошти у погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, чим порушив свої зобов'язання за Договором, що має відображення у Розрахунку заборгованості. Виконання позичальником зобов'язань забезпечено порукою відповідно укладеного Договору поруки №378/ZФKB-07 від 20.04.2007 року, поручитель відповідає перед кредитором солідарно.

30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Укрпромбанк» на користь «Дельта Банк», внаслідок чого позивач є новим кредитором.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором № 378/ФКВ-07 від 20.04.2007 року у розмірі 25915,16 грн.

Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 259,15 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В скарзі вказував на те, що рішення ухвалено за неповно з'ясованих обставин, ті обставини справи, які суд вважав встановленими є недоведеними. Судом не встановлено факту передачі активів та кредитних зобов'язань ТзОВ «Укрпромбанк» на користь «Дельта Банк», оскільки позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження зазначених обставин. Судом не встановлено за який період виникла заборгованість за кредитним договором та не перевірено повноважень особи, яка підписала довіку про наявність заборгованості, не перевірено документів на підставі яких було сформовано розрахунок заборгованості. Суд не врахував , що відповідач ОСОБА_1 сплатив заборгованість та не має жодних зобов'язань за кредитним договором. Крім того зазначив, що позивач неправомірно просив стягнути в примусовому порядку комісію за управління кредитом та процентну ставку за користування кредитом, оскільки чинним законодавством України та укладеним між сторонами кредитним договором не передбачено обов'язку позичальника вносити вказані суми в подвійному розмірі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,

за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Згідно вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель-відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено судом, що 20.04.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 378/ФКВ-07, за умовами п. 1 якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 16570,00 доларів США, строк кредитування - 84 місяці, дата повернення - 18 квітня 2014 року, процентна ставка за користування кредитом - 11,00% річних, комісія за надання кредиту - 1,5 % від суми кредиту, комісія за управління кредитом - 0,1% від суми кредиту (а.с. 5-9,12).

Відповідно п. 2.4. Кредитного договору повернення Кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 197,26 доларів США по 20 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту.

Відповідно п. 2.6. Кредитного договору проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті Кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця.

Відповідно п. 2.7. Кредитного договору нараховані проценти сплачуються Позичальником у валюті Кредиту по 20 число включно кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням Кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу Банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку Позичальника, відкритого у Банку.

Відповідно п. 2.10. Кредитного договору нарахування комісії за управління Кредитом здійснюється щомісячно у валюті Кредиту (для кредитів у національній валюті) або у гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день нарахування (для кредитів в іноземній валюті). Нарахована комісія сплачується позичальником у національній валюті по 20 число включно кожного наступного місяця, що слідує за місяцем її нарахування та одночасно з остаточним поверненням Кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу Банку або шляхом безготівкового перерахування на рахунок Банку.

Відповідно п. 2.14. Кредитного договору при надходженні від Позичальника коштів на сплату заборгованості за цим Договором черговість платежів встановлюється Банком відповідно до вимог п. 4.2.2. цього Договору.

Відповідно п. 4.2.1. Кредитного договору позичальник зобов'язується здійснювати повернення Кредиту, сплату процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим Договором у передбачені цим Договором строки.

Відповідно п. 4.2.2. Кредитного договору позичальник зобов'язується грошові кошти на виконання зобов'язань, передбачених цим Договором, спрямовувати в наступній черговості:

1) на сплату прострочених процентів за користування Кредитом;

2) на сплату прострочених комісій, якщо їх сплата передбачена умовами цього

Договору;

3) на сплату простроченої заборгованості по Кредиту;

4) на сплату нарахованих процентів за користування Кредитом;

5) на сплату комісій, якщо їх сплата передбачена умовами цього Договору;

6) на сплату строкової заборгованості по Кредиту;

7) на сплату штрафних санкцій;

8) на сплату інших платежів за цим Договором.

Відповідно п. 2.15. Кредитного договору шляхом підписання цього Договору Позичальник доручає Банку здійснювати договірне списання з будь-яких його (Позичальника) рахунку, відкритих в Банку та його філіях (в т.ч. рахунків в іншій валюті, ніж валюта кредиту), коштів у сумах, необхідних для повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів Позичальника за цим Договором, за якими Позичальник прострочив строк їх сплати Банку, відповідно до умов цього Договору, та інших випадках, передбачених п. 6.2. цього Договору. При цьому здійснюється утримання комісії у відповідності з діючими тарифами Банку та передбачених чинним законодавством зборів податків та платежів. У разі відсутності або недостатності на рахунках Позичальника, відкритих в Банку та його філіях, коштів в валюті наданого Кредиту, позичальник доручає Банку здійснювати договірне списання у сумах, еквівалентних заборгованості у валюті Кредиту за курсом, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату проведення списання. При цьому здійснюється утримання комісії у відповідності з діючими тарифами Банку та передбачених чинним законодавством зборів податків та платежів.

Відповідно п. 4.3.1. Кредитного договору Банк має право у відповідності до п. 2.15. цього Договору самостійно списувати з будь-яких рахунків Позичальника, відкритих у Банку та його філіях грошові кошти та спрямовувати їх на повернення заборгованості по Кредиту, сплату процентів за користування Кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим Договором, у разі настання будь-якого із випадків, передбачених п. 6.2. цього Договору. При настанні одного із вищезазначених випадків Банк також залишає за собою можливість скористатися правом, передбаченим ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно п. 4.3.7. Кредитного договору Банк має право змінювати черговість платежів у випадку недостатності грошових коштів для повного повернення заборгованості Позичальника за цим договором.

Судом було встановлено, що згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені цим Договором та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, комісію, а також встановлено відповідальність за порушення умов та строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту №378/ФКВ-07 від 20.04.2007 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 17.11.2014 року складає 25915,16 грн., з яких: 969,27 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 14864,35 грн. - заборгованість за кредитом; 568,43 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 8717,22 грн. - заборгованість за відсотками; 2333,59 грн. - комісії, що також підтверджується Довідкою від 17.11.2014 року (а.с. 81,19).

20.04.2007 року у забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_1 за вищевказаним Кредитним договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено Договір поруки №378/ 2фкв-07 за умовами п.п. 2, 3 якого поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором (а.с. 10).

Відповідно п. 10 Договору поруки договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання зобов'язань по Кредитному договору Боржником чи Поручителем.

Судом встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного Кредитного договору, забезпеченого Договором поруки, виникли зобов'язання, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а останній зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав, у зв'язку з чим у відповідачів перед позивачем виникла прострочена заборгованість.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04 вересня 2012 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без розгляду за клопотанням представника позивача у зв'язку з погашенням відповідачами заборгованості перед банком, погашення простроченої заборгованості на цей період дійсно підтверджується даними розрахунку заборгованості, яка не є предметом спору (а.с. 49-53, 81).

Суд встановив, що предметом спору у справі №2-3188/2012р. була заборгованість за Кредитним договором станом на 02.04.2012 року, предметом даного спору є заборгованість, яка виникла після 02.04.2012 року, що підтверджується даними розрахунку заборгованості (а.с. 49-53, 81).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 вересня 2014 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою в судове засідання позивача (а.с. 64-65).

30.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Національним Банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Українського Промислового банку на користь Дельта Банку, внаслідок чого позивач є новим кредитором у кредитному зобов'язанні (а.с. 20 - 25).

Вказані обставини, які суд вважав встановленими, підтверджуються наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Висновок суду про обґрунтованість заявлених позовних вимог відповідає цим обставинам та вимогам закону.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач не довів переходу до нього прав вимоги за кредитним договором спростовуються Договором про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року та витягом з додатку № 2 до нього (а.с. 20-25).

Доводи скарги про те, що судом не встановлено за який період виникла заборгованість за кредитним договором, колегія суддів не приймає, оскільки судом було встановлено, що заборгованість виникла після 02.04.2012 року.

Доводи скарги про надання позивачем неналежного доказу на підтвердження суми заборгованості за кредитом, колегія суддів не приймає, тому, що не подання суду документів про перебування з позивачем в трудових стосунках особи, яка підписала розрахунок заборгованості, не свідчить про його неправильність.

Доводи скарги про те, що судом в розрахунку заборгованості не були враховані квитанції про сплату коштів по кредиту за 20 квітня 2011 року, 20 травня 2011 року та 30 січня 2012 року, колегія суддів не приймає, тому, що з розрахунку заборгованості та позовних вимог, які розглядались в даній справі вбачається, що судом стягнута заборгованість, яка виникла після квітня 2012 року.

Решта квитанцій: за червень 2012 року, 13 серпня 2012 року, 27 листопада 2012 року були враховані, що підтверджується випискою по рахунку боржника з якої вбачається, що суми за вказаними квитанціями були зараховані.

Зроблений представником відповідача розрахунок заборгованості по кредиту та наведений в додаткових поясненнях від 11 березня 2016 року, колегія суддів не може прийняти, оскільки вказаний розрахунок зроблений без врахування положень договору щодо порядку зарахування платежів. Також вказаний розрахунок спростовує доводи відповідача про те, що він взагалі не має жодної заборгованості по кредитному договору, право вимоги за яким перейшло до позивача.

Апеляційним судом роз'яснювалось відповідачу та його представнику право заявити клопотання про призначення в справі бухгалтерської експертизи з метою проведення розрахунку заборгованості за наявними в справі квитанціями та виписками з рахунку боржника. Проте представник відповідача та відповідач відмовились від проведення такої експертизи, посилаючись на те, що розмір заборгованості зобов'язаний доводити позивач.

Так, як апеляційному суду не були надані докази про те, що розрахунок заборгованості позивача зроблений з порушеннями умов договору та законодавства, у суду відсутні підстави не приймати його.

Посилання представника відповідача на те, що платежі по кредиту спочатку зараховувались на комісію, а не на відсотки, не доводить , що розрахунок заборгованості зроблено не вірно, оскільки відповідно до п. 4.3.7. Кредитного договору Банк має право змінювати черговість платежів у випадку недостатності грошових коштів для повного повернення заборгованості Позичальника за цим договором.

Посилання в скарзі на те, що позивач неправомірно просив стягнути в примусовому порядку комісію за управління кредитом є безпідставні, тому, що договір за яким стягувався борг укладений в лютому 2007 року, тобто до набрання Законної сили Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007року за №168, відповідно до якої банки не мали право встановлювати комісію за управління кредитом.

Доводи скарги про неправомірне стягнення відсотків також є недоведеними, тому, що відсотки нараховані відповідно до умов договору, які наведено вище.

Доводи скарги в частині подвійного стягнення комісії та відсотків також є безпідставними, тому, що умовами договору передбачено обов'язок боржника сплачувати, як комісію так і відсотки.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: