АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/8278/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22ц/774/594/К/16 інстанції - Попов В.В.
Категорія № 24 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Масловою К.В.,

за участю - представника позивача Левченко Катерини Вадимівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2016 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» м. Кривого Рогу до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за теплову енергію та гаряче водопостачання,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі - КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та, уточнивши позовні вимоги, просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь 2431,07 грн. за період часу з 01 травня 2009 року по 31 січня 2012 року та солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь 1698 грн. за період з 01 лютого 2012 року по 01 червня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_2, але належним чином не сплачують за надані послуги - опалення та гаряче водопостачання.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2016 року позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» задоволено та на його користь зі ОСОБА_3 стягнуто заборгованість по оплаті за опалення та гаряче водопостачанняв сумі 2431,07 грн. за період з 01 травня 2009 року по 31 січня 2012 року та солідарно зі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - в сумі 1698 грн. за період з 01 лютого 2012 року по 01 червня 2014 року, також вирішено питання судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, судом не прийнято до уваги, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, оскільки судовий наказ видано 06 лютого 2014 року, а внесені періодичні платежі за надані позивачем послуги мали конкретне призначення. Крім того, вважає, що судом не взято до уваги те, що у наданому позивачем розрахунку заборгованості її нарахування здійснено на площу всієї квартири, при цьому в користуванні ОСОБА_3 знаходиться лише 31,7 кв. м зазначеної квартири. Також судом не враховано те, що відповідач ОСОБА_4 з червня 2013року по теперішній час без реєстрації у встановленому законом порядку проживає за зовсім іншою адресою.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач - КПТМ «Криворіжтепломережа» просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Представник позивача ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотне поштове повідомлення, до суду апеляційної інстанції не з'явились.

Відповідач ОСОБА_3 надала суду заяву про відвід судді Ляховської І.Є. і просила розглянути цю заяву без її участі.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Ляховської І.Є. колегією суддів відмовлено, про що постановлена відповідна ухвала.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні положення закріплено й в статтях 1 - 11 ЦПК України.

На думку колегії суддів, неявка в судове засідання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа» є постачальником теплової енергії та гарячого водопостачання споживачу ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2/1, та на її ім'я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1.

За вказаною адресою з 26 січня 2012 року до 24 грудня 2015 року також була зареєстрована відповідач ОСОБА_4, яка на теперішній час є знятою з реєстрації (а.с. 3,79).

Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню, які врегульовано Законом України „Про житлово-комунальні послуги", Законом України „Про теплопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості та довідки про склад сім'ї наймача у відповідачів ОСОБА_3 наявна заборгованість по оплаті за опалення та гаряче водопостачання в сумі 4129 грн. 75 коп., з яких: у ОСОБА_3 за період з 01 травня 2009 року по 31 січня 2012 року - в сумі 2431,07 грн. та у ОСОБА_4 за період з 01 лютого 2012 року по 01 червня 2014 року - в сумі 1698 грн. (а.с.4, 42).

Зазначена сума заборгованості нарахована відповідно до рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про упорядкування тарифів на послуги теплопостачання в м. Кривому Розі» № 53 від 17.01.2008 року, згідно з яким тарифи складають: опалення за 1 Гкал - 200 грн., рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про упорядкування тарифів на послуги теплопостачання в м. Кривому Розі» №584 від 13.08.2008р., згідно з яким тарифи складають: опалення за 1 Гкал - 245 грн., гаряче водопостачання (при наявності приладу обліку за 1 куб. м.) з вересня по квітень - 13,69 грн., з травня по серпень - 11,24 грн., гаряче водопостачання (при відсутності приладів обліку на 1 мешканця на місяць) з травня по вересень - 38,78 грн.. з жовтня по квітень - 47,23 грн., за період з 01.09.2008 р. по 01.01.2011 р.; з 01.01.2011р. затверджено постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14.12.2010 р., тариф на теплову енергію для населення - 224,58 грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

Правильність нарахування суми боргу підтверджується випискою з особового рахунку відповідача за № НОМЕР_1, якою підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за опалення та гаряче водопостачання.

Позивач звертався до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення із боржника ОСОБА_3 заборгованості в сумі 4129 грн. 75 коп. та 06 лютого 2014 року було видано судовий наказ, який скасовано ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 квітня 2014 року (а.с 5).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що строк позовної давності переривався внесенням відповідачем ОСОБА_3 у період з 2009 року по 2014 рік періодичних платежів за надані позивачем послуги, та, з урахуванням строку позовної давності відповідно до положень ст.257 ЦК України, стягнув з відповідачів заборгованість за період з 01 травня 2009 року по 01 червня 2014 року на загальну суму 4129 грн. 75 коп., зокрема зі ОСОБА_3 - в сумі 2431,07 грн. за період з 01 травня 2009 року по 31 січня 2012 року та солідарно зі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - в сумі 1698 грн. за період з 01 лютого 2012 року по 01 червня 2014 року.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками, оскільки він відповідає обставинам справи т вимогам діючого законодавства..

Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ч.1 ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України "Про теплопостачання".

Такі ж вимоги передбачені в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Частиною 1 ст. 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Пунктом 18 Правил надання послуг передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Нарахування за опалення здійснено позивачем згідно з тарифами, встановленими рішеннями Криворізької міської ради від 13.08.2008 року № 584 ( 200грн. за 1Гкал), № 822 від 26.11.2008року (245грн. за 1Гкал) та згідно Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1844 від 14.12.2010 року (269,5грн. за 1Гкал)(а.с. 5).

Згідно з п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством.

Нарахування за опалення по житловим квартирам в будинках, в яких не встановлено будинковому засобу обліку теплової енергії, виконується виходячи з вартості опалення в поточному місяці та опалювальної площі квартири. Виходячи з тарифу за 1Гкал кожного місяця виконується розрахунок фактичних витрат теплової енергії (з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за поточний місяць згідно довідки авіаційної метеорологічної станції м. Кривого Рогу) та вартість опалення 1кв.м. опалювальної площі.

Встановивши, що відповідачі не в повній мірі оплачували послуги відповідача з надання теплової енергії та гарячого водопостачання, суд дійшов правильного висновку щодо необхідності стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01 травня 2009 року по 01 червня 2014 року на загальну суму 4129 грн. 75 коп., зокрема зі ОСОБА_3 - в сумі 2431,07 грн. за період з 01 травня 2009 року по 31 січня 2012 року та солідарно зі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - в сумі 1698 грн. за період з 01 лютого 2012 року по 01 червня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 не містять підстав для її задоволення.

Так, доводи про те, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності є безпідставними, оскільки заборгованість визначена судом з урахуванням строку позовної давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач ( ч.ч. 1, 2 ст.264 ЦК).

Згідно із правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України у справі за № 6-780 цс 15 від 30 вересня року, за змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як установлено судом і убачається із матеріалів справи, позивач звертався до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення із боржника ОСОБА_3 заборгованості в сумі 4129 грн. 75 коп. та 06 лютого 2014 року було видано судовий наказ, який скасовано ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 квітня 2014 року, після чого 28 вересня 2014 року подав до суду даний позов.

Відповідач ОСОБА_3 подала до районного суду заяву про застосування позовної давності, відповідач ОСОБА_4 відповідну заяву до суду першої інстанції не подавала.

Встановивши зазначені обставини, а також врахувавши, що відповідач ОСОБА_3 до жовтня 2013 року щомісяця здійснювала платежі на виконання своїх зобов'язань, але не в тому обсязі, в якому здійснювалось нарахування позивачем, при цьому оплата мала місце і в ті періоди, коли нарахування були відсутні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про переривання сторонами строку позовної давності, у зв'язку з чим стягнув заборгованість за весь період, заявлений позивачем.

Доводи ОСОБА_3 щодо неврахування судом того, що при розрахунку заборгованості нарахування за надані послуги здійснювалось також на відповідача ОСОБА_4, яка не проживає за місцем реєстрації з 2013 року, не можуть бути взятими до уваги, оскільки остання у період з 01 лютого 2012 року по 01 червня 2014 року була зареєстрована за адресою відповідача у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим є споживачем комунальних послуг, тому на неї у вказаний період здійснювалось нарахування у відповідності до положень п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року.

Необґрунтованими є й посилання апелянта на неправильне нарахування плати за опалення, виходячи із всієї загальної площі житлового приміщення, а не з площі, визначеній їй у відповідності до рішення Саксаганського суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2007 року, яким розділено особові рахунки на квартиру, в якій зареєстровані відповідачі, оскільки зазначеним рішенням визначено порядок користування квартирою і в користуванні відповідача ОСОБА_3 знаходиться не тільки виділенні їй у користування кімнати площею 18,6кв.м. та 13,1кв.м., але й кухня, коридор, санвузол та ванна кімната, які залишені в загальному користуванні із ОСОБА_6, що відповідає площі, на яку позивачем нарахована плата за комунальні послуги (а.с.57).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять підстав для скасування рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів