ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/268/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ТОВ "Ковальська Житлосервіс" про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ТОВ "Ковальська Житлосервіс" про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 21.10.2014 року була затоплена квартира АДРЕСА_1, власниками якої є позивачі. Згідно акту комісії ТОВ "Ковальська Житлосервіс" від 22.10.2014 року залиття квартири сталося по причині підтікання змішувача в квартирі відповідача ОСОБА_4, яка є власником квартири № 11, що розташована поверхом вище над квартирою позивачів в будинку АДРЕСА_1. В результаті залиття було пошкоджено стелю на кухні у ванній кімнаті, коридорі та туалеті. При повторному обстеженні даної квартири 29.10.2014 року встановлено, що на кухні та туалеті відклеїлися шпалери, а в коридорі виявлено здуття водоемульсійної фарби. Згідно звіту спеціаліста № 1190/7 від 05.11.2014 року з визначення вартості збитку нанесеного власнику через пошкодження оздоблення квартири, складеного СОД СПД ОСОБА_5, розмір матеріальної шкоди становить 2 051 грн. 00 коп. які вони просять стягнути з відповідача разом із витратами на послуги експерта в розмірі 1 000 грн. 00 коп., а також моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали з підстав заявлених в позові, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач в судове засідання, призначене на 04.02.2016 року не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки не відомі, клопотань про відкладення не надходило. В судовому засіданні, призначеному на 26.08.2015 року заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи просив розглянути справу без їх участі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.08.2015 року призначено судову будівельно-технічну експертизу. Провадження на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2015 року відновлено провадження у справі.

Суд, вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 03.11.2009 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1.

21.10.2014 року була затоплена квартира АДРЕСА_1, що підтверджується актом обстеження від 22.10.2014 року.

Як вбачається з акту комісії ТОВ "Ковальська Житлосервіс" від 22.10.2014 року залиття квартири сталося по причині підтікання змішувача в квартирі відповідача ОСОБА_4, яка є власником квартири № 11, що розташована поверхом вище над квартирою позивачів в будинку АДРЕСА_1.

Згідно зі ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Положеннями ст. ст. 319, 312 ЦК України передбачено, що власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Наведені норми матеріального права встановлюють зобов'язання власника нерухомого майна щодо його утримання, це стосується перевірки цілісності шлангів.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов'язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). Шкода це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92, зокрема у її п. 2, роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що залиття у квартирі АДРЕСА_1 сталося з вини відповідача як власника квартири, у зв'язку підтіканням змішувача. Будь-яких належних доказів відсутності вини відповідача у залитті квартири матеріали справи не містять.

Згідно звіту спеціаліста № 1190/7 від 05.11.2014 року з визначення вартості збитку нанесеного власнику через пощкодження оздоблення квартири, складеного СОД СПД ОСОБА_5, розмір матеріальної шкоди становить 2 051 грн. 00 коп.

Відповідно до квитанції № 1190/7 від 13.11.2014 року позивачем, ОСОБА_2 було сплачено 1 000 грн. 00 коп. СОД СПД ОСОБА_5 за оцінення збитку квартири.

Судом, відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України роз'яснювавсь право для вирішення питань, які потребують спеціальних знань, в т.ч. щодо визначення причин залиття квартири, вартості матеріального збитку звернулись до суду з клопотанням про призначення судової експертизи, у зв'язку з чим, 26.08.2015 року представником відповідача заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.08.2015 року призначено судову будівельно-технічну експертизу. Разом з тим, ухвала суду була залишена без виконання, оскільки не було проведено попередньої оплати за експертизу.

Відповідно до ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі від подання експертами необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Водночас, відповідно до приписів ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

А статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідачем не було надано жодних доказів на його спростування встановленої позивачами вартості матеріального збитку, а матеріали справи було повернуто експертом без виконання.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки матеріальний збиток завданий позивачам внаслідок залиття відповідно до звіту спеціаліста № 1190/7 від 05.11.2014 року з визначення вартості збитку нанесеного власнику через пошкодження оздоблення квартири становить 2 051 грн. 00 коп. а відповідач є власником квартири, з якої і відбулось це залиття, то він зобов'язаний відшкодувати завдані збитки в розмірі 2 051 грн. 00 коп. та витрати за послуги спеціаліста з визначення вартості матеріального збитку в сумі 1000 грн.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушення нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи, що при розгляді справи встановлено підстави для відповідальності відповідача за заподіяну матеріальну шкоди, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди.

Однак, при визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та вважає, що на користь позивача необхідно стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 10, 11, 60‚ 88, 169, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ТОВ "Ковальська Житлосервіс" про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 2 051 (дві тисячі п'ятдесят один) грн. 00 коп. - збитків, завданих залиттям квартири, 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. - витрати на послуги експерта, 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. - моральної шкоди та судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА