Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Цуранова А. Ю. ,

при секретарі Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Вказував, що 11.03.2013 року помер його батько ОСОБА_2, який залишив у спадок житловий будинок та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Посилаючись на відмову нотаріуса в оформленні права власності на спадкове майно, оскільки договір купівлі-продажу будинку, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сухоліської сільської ради народних депутатів Білоцерківського району Київської області 20.12.1984 року в реєстрі за № 53, не був зареєстрований в Білоцерківському МБТІ, а в державному акті на право власності на земельну ділянку вбачається виправлення прізвища, імені та по батькові спадкодавця, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с.Чепеліївка, вул.Жовтнева, 24 та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 3,2720 га, розміщену на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку ЯБ № 526295 від 07.10.2010 року.

В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі в якій позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду лист з проханням слухати дану справу без їхнього представника.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

11.03.2013 року помер ОСОБА_2, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть, виданого 11.03.2013 року виконавчим комітетом Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 10 (а.с.6).

Згідно наявної в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу будинку від 20.12.1984 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Сухоліської сільської ради, ОСОБА_2 придбав житловий будинок, що знаходиться в с. Чепеліївка Білоцерківського району Київської області (а.с.7).

07.10.2010 року на імя ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 526295 загальною площею 3,2720 га, що знаходиться на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району, що вбачається з наявного в матеріалах справи копії державного акту (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що після смерті батька позивач 21.01.2014 року звернувся із заявою до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу в Київській області ОСОБА_3 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться в с.Чепеліївка Білоцерківського району Київської області та земельну ділянку, розміром 3,2720 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 0:04:009:0012, що знаходиться на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

21.01.2014 року постановою № 22/02-31 приватним нотаріусом ОСОБА_3 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, та у проведенні будь-яких дій, повязаних з видачею цих свідоцтв про право на спадщину за законом.

Постанова нотаріуса мотивована посиланнями на ту обставину, що згідно поданих документів ОСОБА_1 вбачається, що договір купівлі-продажу будинку, посвідченний секретарем виконавчого комітету Сухоліської сільської ради народних депутатів Білоцерківського району Київської області 20.12.1984 року, в реєстрі за № 53, не був зареєстрований в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації, а в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 526295, виданого Білоцерківською райдержадміністрацією Київської області 07.10.2010 року, вбачається виправлення прізвища, імя, по батькові власника цієї земельної ділянки.

Разом з цим, рішенням Сквирського районного суду Київської області від 20.05.2015 року встановлено факт належності батькові заявника ОСОБА_2, померлому 11.03.2013 року державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 526295, виданого 07.10.2010 року Білоцерківською райдержадміністрацією.

Положеннями ст. 392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно зі ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно зі ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори з метою отримання відповідного свідоцтва на спадкове майно, однак через належно оформленні правовстановлюючі документи останній не може оформити на спадкове майно свідоцтва про право на спадщину за законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька підлягають задоволенню.

На підставі наведенного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, померлого 11.03.2013 року, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с.Чепеліївка та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 3.2720 га розміщену на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 526295 від 07.10.2010 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5