Справа № 750/2901/16-ц
Провадження № 2/750/1269/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді Супруна О.П.

за участю секретаря Носенко М.Ю.,

позивача, представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до комплексної дитячо-юнацької спортивної школи Чернігівської міської громадської організації спортивного товариства «Спартак» про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

23 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, збільшивши позовні вимоги, просить поновити його на посаді тренера-викладача з дзюдо комплексної дитячо-юнацької спортивної школи (КДЮСШ) Чернігівської міської організації спортивного товариства «Спартак» зі збереженням попередніх умов праці: розкладу занять та місця проведення навчально-тренувальних занять, та виплатити заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 24 лютого 2016 року в сумі 1 425,00 грн.

У судовому засіданні позивачта його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позову, мотивуючи це законністю звільнення позивача.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що позивач працював на посаді тренера-викладача з дзюдо Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи Чернігівської міської громадської організації спортивного товариства «Спартак» з 01 вересня 2011 року (а.с. 6).

Актамиперевірки учбово-тренувального заняття від 19.02.2016, було встановлено, що тренер-викладач КДЮСШ ЧМГОСТ «Спартак» ОСОБА_5 19.02.2016 був відсутній на робочому місті під час проведення навчально-тренувального заняття згідно розкладу занять. Діти 1999-2003 р.н. проводили тренування дітям 2003-2010 р.н. самостійно. В процесі бесіди з дітьми виявилось, що тренер поїхав на змагання, а старшим дітям доручив провести тренування у молодших вихованців (а.с. 19-20).

23.02.2016 позивач подав директору КДЮСШ ЧМГО СТ «Спартак» письмову заяву з поясненнями причин відсутності на робочому місці, що було зафіксовано даними актами. У поясненнях він зазначив, що попередив дирекцію школи про заздалегідь заплановану поїздку для участі у змаганнях його вихованця ОСОБА_6.

Первинна профспілкова організація Чернігівської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства «Спартак» профспілки працівників культури України, розглянувши 23 лютого 2016 року на своєму засіданні подання директора КДЮСШ ЧМГО СТ «Спартак» № 9 від 23.02.2016 про надання згоди на розірвання трудового договору з тренером-викладачем з дзюдо КДЮСШ ЧМГОСТ «Спартак» ОСОБА_4 за ініціативою власника з причин, передбачених п. 4 ст. 40 КЗП України, через відсутність на робочому місці, що мало місце 19 лютого 2016 року, надала згоду на розірвання трудового договору (а.с. 21).

Наказом директора Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи Чернігівської міської громадської організації спортивного товариства «Спартак» від 23.02.2016 № 01-ос ОСОБА_4 звільнений із займаної посади з 23.02.2016 через відсутність на роботі без поважних причин, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Позивач, не заперечуючи самого факту відсутності його на робочому місці 19.02.2016, вважає, що таке порушення дисципліни було виправданим метою участі його вихованця, ОСОБА_6, у змаганнях серед юнаків з універсального бою під егідою Української спортивної федерації «Універсальний бій» та результатом, а саме його перемогою у цих змаганнях.

В силу вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП Українитрудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

За змістом положень ч. 1 ст. ст. 147, 147-1, ст. 148 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника органом, якому надано право прийняття на роботу, може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення, безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

За приписами ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Пленум Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» у пункті 24 постанови від 06.11.1992 № 9 орієнтує суди нижчої ланки на те, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП (322-08), суди повинні виходити зтого, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Як убачається з пояснень позивача та підтверджується матеріалами справи, він дійсно 18-19 лютого 2016 року брав участь у змаганнях Чемпіонату України з універсального бою (розділ лайт) серед юнаків середнього віку (14-15 років), які відбувалися в м. Калинівка Вінницької областів якості тренера ОСОБА_6, який став їх переможцем, про що свідчить протокол змагань (а.с. 17-18).

Проте пунктом 5.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КДЮСШ ЧМГО СТ «Спартак» встановлено, що робота тренера-викладача у вихідні та святкові дні, зокрема участь разом з командою в змаганнях чи інших спортивно-масових заходах проводиться згідно з Планом-календарем спортивно-масових заходів та наказом директора спортшколи.

Єдиним календарним планом спортивних заходів КДЮСШ ЧМГО СТ «Спартак» на 2016 рік участь вихованців у змаганнях з універсального бою не передбачена (а.с. 72).

Між тим, наказом директора КДЮСШ ЧМГО СТ «Спартак» № 18 від 18.09.2015 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відрахований зі школи (а.с. 74). Включення ж його 07.11.2015 у заявку команди КДЮСШ ЧМГО СТ «Спартак» на участь у відкритому чемпіонаті міста з дзюдо серед юнаків та дівчат 1999-2001 років народження, яка підписана її директором, не свідчить про те, що ОСОБА_6 був вихованцем школи. Заявка ж на участь команди міста у чемпіонаті України з універсального бою (розділ лайт) серед юнаків 14-15 та 16-17 років, до якої включений ОСОБА_6 підписана начальником відділу по фізичній культурі та спорту Чернігівської міської ради ОСОБА_7 на прохання самого позивача без відома директора КДЮСШ ЧМГО СТ «Спартак».

Посилання ОСОБА_4 про те, що він, не маючи можливості попередити директора КДЮСШ ЧМГО СТ «Спартак» про відсутність 19.02.2016 на робочому місці, повідомив про це голову первинної профспілкової організації Чернігівської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства «Спартак» профспілки працівників культури України ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.

Натомість сторонами визнається, що серед вихованців позивача є малолітні діти, проведення заняття з якими 19.02.2016 він доручив неповнолітньому ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, також відрахованому наказом директора КДЮСШ ЧМГО СТ «Спартак» № 18 від 18.09.2015, чим поставив під загрозу життя та здоровя своїх вихованців.

Також судом встановлено, що 22.09.2015 директор відповідача відбирав пояснення у позивача з приводу його відсутності на робочому місці, а наказом від 26.01.2016 № 2 оголосив ОСОБА_10 догану за відсутність на роботі 13.01.2016 (а.с. 76, 80).

Статтею 30 КЗпП України на працівника покладається обовязок виконувати доручену йому роботу особисто і забороняється передоручати її виконання іншій особі.

Згідно з пунктом 5.7 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КДЮСШ ЧМГО СТ «Спартак» тренерам-викладачам забороняється: змінювати на свій розсуд встановлений і затверджений розклад занять і графік роботи, передоручати виконання своїх функціональних обовязків на інших працівників, змінювати встановлений режим навчально-тренувальної роботи в групах, змінювати без дозволу адміністрації місце проведення занять.

Отже, враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач, не зявившись на робочому місці 19.02.2016, грубо порушив ст. 30 КЗпП України, п. 5.7 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КДЮСШ ЧМГОСТ «Спартак», п.п. 3.5-3.7, 3.10, 3.19, 5.1 посадової інструкції, а участь у змаганнях, не передбачених календарним планом спортшколи, без дозволу її директора, в якості тренера спортсмена, відрахованого з числа вихованців спортшколи, не може вважатись обґрунтованим виправданням відсутності на робочому місці та доручення виконання своїх трудових обовязків неповнолітній особі. Такі дії позивача, на переконання суду, свідчать про свідоме ігнорування ним вимог трудового законодавства та зневажливе ставлення до безпеки його малолітніх вихованців.

За ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Посилання ОСОБА_4 на відмову Чернігівської первинної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної профспілки спортивних тренерів, інструкторів-методистів та професійних спортсменів, яка не діє у КДЮСШ ЧМГО СТ «Спартак», у наданні згоди на його звільнення суд відкидає, оскільки зі змісту ч. 1 ст. 43-1 КЗпП України убачається, що при розірванні трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу необхідна згода виборного органу лише тієї первинної профспілкової організації (профспілкового представника), яка діє на підприємстві, в установі, організації. Крім того, суд вважає таку відмову необґрунтованою, оскільки вона не підтверджена будь-якими фактичними даними щодо досліджуваних обставин, а зводиться загалом до констатації досягнень позивача як тренера-викладача.

При цьому суд зазначає, що надання 23.02.2016 згодипервинною профспілковою організацією Чернігівської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства «Спартак» профспілки працівників культури України на звільнення ОСОБА_4 не має правового значення, оскільки з подачею 09.02.2016 заяви про виключення його з членів даної профспілки, в силу п. 17 Статуту професійної спілки працівників культури України, членство позивача у профспілці припинилось з дня подачі заяви.

З огляду на викладені обставини, правові норми та досліджені докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову Доми шлінця Т.І. про поновлення його на роботі.

Враховуючи, що вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на роботі, вона також не підлягає задоволенню.

Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких належать і витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Приєднаною до справи квитанцією від 08.06.2016 № 16/16 підтверджується оплата відповідачем витрат на правову допомогу адвоката в сумі2 200,00 грн., проте суд вважає, що сплачені позивачем кошти за правову допомогу адвоката не є адекватною компенсацією наданих ним послуг, у звязку з чим підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 43-1, 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до комплексної дитячо-юнацької спортивної школи Чернігівської міської громадської організації спортивного товариства «Спартак» про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь комплексної дитячо-юнацької спортивної школи Чернігівської міської громадської організації спортивного товариства «Спартак» 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі через Деснянський районний суд м. Чернігова апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П. Супрун