Ухвала

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Шевченка Олександра Володимировича до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання правочину нікчемним, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Шевченка ОлександраВолодимировича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Шевченко О.В. (далі - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила суд визнати договір купівлі-продажу нежилих приміщень (в літ. А), загальною площею 171,1 мІ, що складає 16/100 частини від нежилих приміщень, напівпідвалу в будинку, площею 1 043,3 мІ (або 18/100 від нежилих приміщень в будинку, площею 941, 4 мІ), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, нікчемним.

Позивач посилався на те, що 12 серпня 2014 року між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого ПАТ «КБ «Актив-Банк» відчужило, а ОСОБА_4 придбав зазначені вище нежилі приміщення. Продаж нерухомого майна вчинено за 4 345 159 грн 17 коп., що згідно офіційного курсу Національного банку України склало 338 778 доларів США. Позивач зазначив, що повна сума коштів за придбане нерухоме майно на рахунок банку не надходила, покупцем було сплачено лише суму податку на додану вартість від ціни договору у розмірі 724 193 грн 20 коп., зазначена сума вартості нерухомого майна є заниженою та не відповідає балансовій вартості.

Постановою Правління Національного банку України від 12 червня 2014 року № 349/БТ «Про віднесення ПАТ «КБ «Актив-Банк» до категорії проблемних» ПАТ «КБ «Актив-Банк» було заборонено здійснювати будь-яке відчуження будівель і споруд ПАТ «КБ «Актив-Банк» без погодження з Національним банком України. Укладення вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна було вчинено за відсутності згоди Національного банку України та/або куратора ПАТ «КБ «Актив-Банк». Посилаючись на те, що вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна від 12 серпня 2014 року вчинений неплатоспроможним банком, а тому відповідно до ч. 2 ст. 215, ст. 216 ЦК України, пунктів 1, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) повинен бути визнаний нікчемним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк», суд першої інстанції виходив із того, що оспорюваний договір укладений у відповідності до норм чинного законодавства, кошти за договором були сплачені покупцем в повному обсязі, а тому підстави для визнання його нікчемним відсутні.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертав увагу на те, що відсутні підстави для визнання оспорюваного договору нікчемним в силу ст. 38 Закону, та зазначив, що згода Національного банку України на відчуження вказаного майна не потребувалась, оскільки предметом договору є частина нежитлових приміщень, а не будівлі чи споруди.

Проте погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала не відповідає.

Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 12 червня 2014 року № 349/БТ «Про віднесення ПАТ «КБ «Актив-Банк» до категорії проблемних» останньому заборонено здійснювати відчуження належних банку будівель і споруд без погодження з НБУ.

12 серпня 2014 року між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого ПАТ «КБ «Актив-Банк» відчужило, а ОСОБА_4 придбав нежитлові приміщення (в літ. А), загальною площею 171,1 мІ, що складає 16/100 частини від нежилих приміщень, напівпідвалу в будинку, площею 1043,3 мІ (або 18/100 від нежилих приміщень в будинку, площею 941, 4 мІ), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Продаж нерухомого майна вчинено за 4 345 159 грн 17 коп., що згідно офіційного курсу Національного банку України склало 338 778 доларів США.

12 серпня 2014 року ОСОБА_4 частково здійснив оплату придбаних приміщень в сумі 724 193 грн 20 коп. без ПДВ.

12 серпня 2014 року між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_5, яка є вкладником банку за договором строкового вкладу у сумі 400 000 доларів США «Актив прибутковий» від 31 січня 2014 року, укладено договір поруки, за яким остання поручилась перед ПАТ «КБ «Актив-Банк» за виконання покупцем договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12 серпня 2014 року.

13 серпня 2014 року ПАТ «КБ «Актив-Банк» здійснило договірне списання з рахунку ОСОБА_5 коштів у сумі 285 315 доларів США у рахунок сплати частини коштів за договором купівлі-продажу від 12 серпня 2014 року.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 38 Закону Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

У п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Частиною 4 ст. 38 Закону передбачено, що Фонд: протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами.

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору нікчемним на підставі норм ст. 215 ЦК України та ст. 38 Закону, позивач зазначав про порушення вищевказаних норм права при укладенні спірного договору.

Проте апеляційний суд не врахував, що під час проведення уповноваженою особою Фонду перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) ПАТ «КБ «Актив-Банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону було виявлено, що банк здійснив відчуження спірних приміщень за відсутності згоди Національного банку України на їх відчуження повної суми грошових коштів за договором від ОСОБА_4 не надходило.

Також банк зазначав, що відповідно до довідки в.о. головного бухгалтера банку від 14 квітня 2015 року (а.с. 109) балансова вартість спірного майна складає 5947570,53 грн., а сума продажу вказаного майна склала 4345159,17 грн, яка на 26,95 % менше реальної вартості майна, що є порушенням ч. 3 ст. 38 Закону.

Апеляційний суд не перевірив вищевикладене, не з'ясував дійсної вартості майна на час укладення спірного договору, не взяв до уваги вищевказану довідку про балансову (фактичну) вартість приміщення не надав їй належної правової оцінки, чим порушив принцип змагальності сторін. Не роз'яснив сторонам право заявляти клопотання про призначення експертизи для встановлення дійсної вартості майна, отже суд, відповідно до ст. 10 ЦПК України не створив необхідних умов для всебічного і повного дослідження обставин справи, зберігаючи об'єктивну неупередженість до обох сторін спору.

Крім того, оспорюваний договір було укладено після прийняття Правлінням Національного банку України постанови від 12 червня 2014 року № 349/БТ «Про віднесення ПАТ «КБ «Актив-Банк» до категорії проблемних».

При цьому оплата за вказані приміщення частково здійснювалась в безготівковій формі за рахунок коштів, розміщених на вкладному рахунку третьої особи, відкритому у ПАТ «КБ «Актив-Банк», що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку (а. с. 63).

Таким чином, відповідач та клієнт банку ОСОБА_5 здійснили розстрочку сплати коштів з метою подальшої безготівкової оплати за нежитлові приміщення позивача, що надало можливість власнику вкладів - поручителю ОСОБА_5, отримати суму її вкладу повністю, без будь-яких обмежень (шляхом прямого списання коштів з депозитного (вкладного) рахунку останньої), що є наданням переваги цьому вкладнику перед іншими кредиторами та порушенням ч. 3 ст. 38 Закону.

Проте апеляційний суд порушуючи вимоги статей 212 - 214, 315 ЦПК України на зазначені вище обставини справи уваги не звернув; зазначених вимог закону не врахував; не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; не надав належного правового обґрунтування позиції позивача та не дослідив усіх доказів, що містяться у справі в їх сукупності; дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції, що свідчить про необґрунтованість та незаконність ухвали.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Шевченка ОлександраВолодимировича задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська