Справа № 361/9760/2013-ц Головуючий у І інстанції Пухна О.М.
Провадження № 22-ц/780/865/16 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 03.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кашперській Т.Ц.

при секретарі: Вербовій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю і визнання права власності на частину майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд із заявою, в якій просив скасувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження автомобіля «Шкода Фабія», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіля «Тойота Ленд Крузер», державний номерний знак НОМЕР_3 та заборони вчиняти будь - які дії по відчуженню земельної ділянки в АДРЕСА_1.

Заява обґрунтована тим, що 22 січня 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя було постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду, яка була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Київської області.

До Броварського міськрайонного суду Київської області справа була передана 14 жовтня 2013 року за підсудністю із Святошинського районного суду м. Києва, яким були в ході розгляду цієї- ж справи постановлені ухвали про забезпечення позову.

Так, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року було накладено заборону на відчуження автомобіля Шкода Фабія, 2003 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля Тойота Ленд Крузер, д.н.з. НОМЕР_4, які на праві власності належать ОСОБА_4, іншою ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року було заборонено вчиняти будь-які дії по відчуженню земельної ділянки в АДРЕСА_1, що також належить йому.

Посилався на те, що оскільки позов ОСОБА_2 було залишено без розгляду, то відповідно до вимог ч.6 ст.154 ЦПК України вжиті заходи забезпечення позову у тій справі підлягають скасуванню.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження автомобіля марки «Шкода Фабія», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, та автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5, застосований ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року.

Скасовано захід забезпечення позову у вигляді заборони на вчинення будь-яких дій по відчуженню земельної ділянки пл. 0,3095 га., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, застосований ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києві від 19 березня 2007 року, та захід забезпечення позову у вигляді заборони на проведення реєстрації будь-яких осіб у будинку № АДРЕСА_1, застосований ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києві від 19 березня 2007 року.

ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Постановлюючи ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року позов ОСОБА_2, який було забезпечено оскаржуваними видами забезпечення позову ухвалами Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року, залишено без розгляду, підстави, з яких вживались заходи забезпечення позову, відпали, а тому заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Також судом зазначено, що чинним законодавством не передбачено можливості збереження заходів забезпечення позову після залишення позову без розгляду та подання нового позову тією ж самою особою.

Крім того, суд вказав, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні позову третьої особи:ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю і визнання права власності на частину майна.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Судом встановлено, що у грудні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Вказані позовні вимоги в подальшому були нею уточнені і доповнені.

19 березня 2007 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва забезпечено позов ОСОБА_2 шляхом накладення заборони на відчуження автомобіля Шкода Фабія, 2003 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Тойота Ленд Крузер, 1999 р.в., д.н.з. НОМЕР_5, який належить на праві власності ОСОБА_4

19 березня 2007 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва забезпечено позов ОСОБА_2 шляхом заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню земельної ділянки пл. 0,3095 га. та житлового будинку, які знаходяться в АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, та реєстрацію у вказаний будинок будь-яких осіб.

14 жовтня 2013 року вказана цивільна справа за підсудністю передана із Святошинського районного суду м. Києва до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 березня 2015 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації за частину вартості майна залишено без розгляду. (а.с.37-39).

18 лютого 2014 року до суду звернулась ОСОБА_3 як третя особа з самостійними вимогами до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, у якому просить визнати об'єктом права спільної сумісної власності сторін домоволодіння по АДРЕСА_2 та житловий будинок по АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, ОСОБА_2 пред'явила позов як третя особа з самостійними вимогами до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину майна, придбаного внаслідок спільної праці членів сім'ї.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2015 року позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно. (а.с.51).

Встановивши вказані обставини справи, з врахуванням доводів заявника, заперечень ОСОБА_2, норм процесуального права, які регулюють питання про скасування заходів забезпечення позову, суд прийшов до вірного висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, так як у справі, по якій було вжито заходи забезпечення позову, постановлено ухвалу про залишення заяви без розгляду і це судове рішення набрало законної сили.

Посилання суду першої інстанції на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2015 року, яким відмовлено у задоволенні позовів ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та зустрічного позову третьої особи: ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю і визнання права власності на частину майна як підставу для скасування заходів забезпечення позову не можна визнати законними, так як це рішення у встановленому законом порядку не набрало законної сили.

Так, ухвалою судді апеляційного суду Київської області від 25 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на це рішення залишено без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Колегія суддів вважає, що ухвала постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її скасування та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні заяви при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції при постановленні ухвали не прийняв до уваги, що вимоги ОСОБА_2 як третьої особи стосуються того ж майна, що і вимоги, які були заявлені нею за первісним позовом, такі вимоги розглядаються в рамках розгляду однієї і тієї-ж справи, яка зареєстрована під одним номером, колегія суддів не приймає до уваги, так як вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову суд відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України вірно виходив із того, що у справі, по якій було вжито заходи забезпечення позову, постановлено ухвалу про залишення заяви без розгляду і це судове рішення набрало законної сили.

Керуючись ст. 307, 312, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: