07.06.2016 Єдиний унікальний номер 205/9086/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя ,

В С Т А Н О В И В :

30.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 серпня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, запис в книзі реєстрації актів про одруження №785 від 23 серпня 2002 року.

07 грудня 2015 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська шлюбу було розірвано.

Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В період шлюбу було придбано майно, а саме: 4-кімнатна квартира, загальною площею 83,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої становить 336 000,00 грн. та земельна ділянка площею, 0,105 га, кадастровий номер :01:012:0644, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, смт. Кіровське, вул.. Кленова,60, вартість якої 200 000,00 грн..

На підставі вищевикладеного, згідно останніх уточнень, просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1, ІПН:НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_2, що складається з: 4-кімнатної квартири, загальною площею 83,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею, 0,105 га, кадастровий номер :01:012:0644, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, смт. Кіровське, вул.. Кленова,60; визнати за ОСОБА_1, ІПН:НОМЕР_3 право власності на земельну ділянку площею 0,105 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:012:0644, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, смт. Кіровське, вул.. Кленова, 60; визнати за ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 83,9 кв.м.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 23 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №785 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2./а.с.12/

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірвано./а.с.13/

Як передбачено ч. 2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

У період шлюбу, на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 30 червня 2011 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_2 було придбано у власність квартиру АДРЕСА_2, що складається з: 1- коридор, 2-ванна, 3- туалет, 4-кухня, 5,6,7,8 житлові, житловою площею 59,2 кв.м., 9-комора, 10 коридор, І-балкон, ІІ-лоджія. Загальна площа квартира 83,9 кв.м.. /а.с.42/

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 31.07.2011р. право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2./а.с.43/

Також, 29 травня 2012 р. ОСОБА_2 було придбано у власність земельну ділянку площею 0,105 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:012:0644, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, смт. Кіровське, вул.. Кленова, 60, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 травня 2012р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8Ю./а.с.44/

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, було розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у них на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та повністю доведеними, а отже підлягають задоволенню.

Судові витрати не відшкодовуються, відповідно до поданої позивачем заяви.

Керуючись ст.ст.10, 27, 31, 57, 88, 214, 215, 223 ЦПК України, ст. 60, 63 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1, ІПН:НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_2, що складається з: 4-кімнатної квартири, загальною площею 83,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею, 0,105 га, кадастровий номер :01:012:0644, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, смт. Кіровське, вул.. Кленова,60.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН:НОМЕР_3 право власності на земельну ділянку площею 0,105 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:012:0644, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, смт. Кіровське, вул.. Кленова, 60.

Визнати за ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 83,9 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошеня.

Суддя Н.Г. Остапенко