Провадження № 2-о/201/165/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді Ходаківського М.П.,

за участі: секретаря судового засідання Максимової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Виконавчий комітет Вільногріської міської ради Дніпропетровської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник 05 серпня 2016 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що згідно з правовстановлюючим документом у вигляді свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1996 року, виданого на підставі розпорядження виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, заявник та її матір, ОСОБА_2, отримали у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_1. Вищезазначена квартира, яка складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 63,1 кв. м., була передана заявнику та її матері у власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Маючи намір продати вищезазначену квартиру, заявник та її мати зробити цього не можуть, оскільки імя заявника у свідоцтві про право власності зазначено як «Олена», хоча відповідно до паспорта заявника її імя «Альона». У звязку з вищевикладеним заявник просить суд встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1996 року, виданого органом приватизації - виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження суддею Ходаківським М.П. та призначено її до судового розгляду на 12 годину 30 хвилини 16 листопада 2016 року.

Заявник надала до суду заяву, в якій заяву підтримала та просив розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач надала до суду заяву, в якій позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1996 року, виданого на підставі розпорядження виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області заявник та її матір, ОСОБА_2, отримали у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_1. Вищезазначена квартира, яка складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 63,1 кв. м., була передана заявнику та її матері у власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1996 року імя завника зазначено як «Олена». Проте відповідно до наданого заявником паспорта її імя зазначено як «Альона». Така відмінність у написанні імя заявника у вищезазначених документах, в яких замість «Альона» помилково вказано «Олена», спричинена довільним перекладом її (заявника) імя з російської мови на українську.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З копій документів, доданих заявником до заяви про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1996 року встановлено, що заявник - ОСОБА_1, та особа зазначена в свідоцтві про право власності на житло від 17 грудня 1996 року «Желізняк Олена Анатоліївна» - це одна і та сама людина (а.с. 7, 9)

Факт розбіжності в написанні імені заявника у свідоцтві про право власності на житло перешкоджає заявнику та її матері скористатися своїми правами щодо розпорядження вказаним майном.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявник заперечує будь-які домовленості і зобов'язання стосовно заінтересованих осіб (крім передбачених законом), не законні дії відносно нього та предмета спору, а заінтересовані особи не довели зворотнього, можливе твердження вказаних осіб про наявність будь-яких інших зобов'язань стосовно вимог заяви є припущенням.

За таких обставин, суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1996 року, виданого органом приватизації - виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про право власності на квартиру АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. п.6 ст. 256, 259, 3, 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Виконавчий комітет Вільногріської міської ради Дніпропетровської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1996 року, виданого органом приватизації - виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя М.П.Ходаківський