У Х В А Л А

Справа № 184/1414/16-ц

Номер провадження 2-н/184/43/16

29.08.2016м. Покров

Суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Гаєвий О.В., розглянувши заяву міського комунального підприємства «Покровське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по сплаті за водопостачання та водовідведення, а також судового збору в сумі 689 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява МКП «Покровське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по сплаті за водопостачання та водовідведення, а також судового збору в сумі 689 грн. 00 коп .

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Заявник просить стягнути з боржника заборгованість по сплаті за водопостачання та водовідведення, яка утворилась за період більший, ніж три роки до дати звернення з заявою про видачу судового наказу до суду.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином заявник звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за період за межами позовної давності.

З положень ч. 3 ст. 267 ЦК України вбачається, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Застосування строку позовної давності вирішується в судовому засіданні за клопотанням сторони у справі, тому при постановлені судового наказу буде порушено право боржника щодо застосування позовної давності. Договір про збільшення позовної давності у письмовій формі з боржником не укладався, тому із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

Згідно п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право суд може встановити, якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

На підставі викладеного вважаю, що в даному випадку вбачається наявність спору про право у зв'язку з пропуском строку позовної давності, а отже у задоволенні заяви стягувача необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України, п.п. 2 п.3 ст. 100 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийняті заяви міського комунального підприємства «Покровське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по сплаті за водопостачання та водовідведення, а також судового збору в сумі 689 грн. 00 коп.

Роз'яснити заявнику, що у відповідності до ч. 2 ст. 101 ЦПК України , відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою в порядку наказного провадження, але не перешкоджають пред'явленню позову.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_2