Справа № 346/2139/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1272/2016
Головуючий у 1 інстанції Обідняк В. Д.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.,

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю:апелянта ОСОБА_2, його представника-Федасюка Л.Д., позивача ОСОБА_3, представника відповідача2-Остапюка М.П., представника третьої особи-Тарантюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Черемхівська сільська рада про поділ в натурі земельної ділянки у визначених межах за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 березня 2015 року вона звернулася до Черемхівської сільської ради із заявою про скликання земельної комісії у зв"язку із не можливістю узгодити межі земельної ділянки, яка знаходиться за адресою с. Черемхів вул. Українська № 63, Коломийського району, Івано-Франківської області між власниками ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а також про те, що останньою самовільно захоплено вище вказану земельну ділянку, відгородивши парканом та здійснено самочинне будівництво. Відповідно на її заяву була надана відповідь, скликана земельна комісія та складено акт, який затверджено рішенням тридцять третьої сесії Черемхівської сільської ради від 08 квітня 2015 року.

На підставі пункту 11 вищевказаного акту , житловий будинок № 63 знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,1908 га кадастровий номер :01:004:0136, яка належить всім співвласникам житлового будинку у різних частинах, а також підтверджено той факт, що позивачкою ОСОБА_4 встановлена самовільно огорожа - п. 12 даного акту.

Відповідачкою по даній справі здійснено самовільний розподіл земельної ділянки, оскільки жоден з проживаючих в будинку, який знаходиться на земельній ділянці за адресою вул. Українська, 63, не надав в установленому порядку посвідченої письмової згоди ні на приватизацію даної земельної ділянки, ні на її розподіл, самочинне будівництво господарських будівель на даній земельній ділянці здійснюється шляхом захоплення спільної земельної ділянки.

Відповідно для того щоб виділити частки земельної ділянки між власниками необхідно зобов"язати відновити земельну ділянку до попереднього стану, усунути перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою для подальшого правомірного та об"єктивного розподілу земельної ділянки між всіма власниками даного житлового будинку.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов"язано відповідачку ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею, 0,1908 га кадастровий номер :01:004:0136, яка належить всім співвласникам житлового будинку по вул. Українська,63 в с. Черемхів, Коломийського району.

Встановити межі земельної ділянки площею 1908,0 кв.м., по вул. Українська № 63, с.Черемхів Коломийського району, згідно третього варіанту додаткової земельно-технічної експертизи №049/ЗТ-15/3-16 від 20 квітня 2016 року між співвласниками ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, де відповідно до правовстановлюючих документів на земельну ділянку співвласнику квартири № 1-3 - ОСОБА_4 належить 1/2 частина площею 954 м2, власнику квартири № 2 ОСОБА_3 1/4 частина площею 477,0 м2, власнику квартири № 4 ОСОБА_2 1/4 частина площею 477,0 м2.

При цьому вилілено співласникам двох квартир № 2 ОСОБА_3 і № 4 ОСОБА_2 у спільне користування земельну ділянку дослідженого будинковолодіння № 63, площею 121,20 кв.м. червоний колір /додатку до висновку/.

Виділено у власність власнику квартири № 1-3 - ОСОБА_4 1/2 частку земельної ділянки будинковолодіння площею - 954,0 м2 ( див. зелений колір на План-схемі додатку до висновку).

Виділено у власність власнику квартири № 2 ОСОБА_3 1/4 частки земельної ділянки будинковолодіння площею - 419,10 м2 ( див. синій колір на план-схемі додатку до висновку).

На вказаній - виділеній ділянці площею - 419,10 м2 слід встановити земельний сервітут, для забезпечення обслуговування - ремонту квартири № 4 (1/4) в житловому будинку № 63 ( штрихова фіолетовим на план-схемі висновку) площею - 7,75 м2 і 7,75 м2.

Виділено у власність власнику квартири № 4 ОСОБА_2 1/4 частки земельної ділянки будинковолодіння, земельну ділянку площею - 419,10 м2 ( див. оранжевий колір на план-схемі додатку до висновку), а в решті позову відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - 1790 гривень за проведену експертизу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 - 1520 гривень за проведену експертизу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу вважаючи його незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд задовольняючи позов, дійшов помилкового висновку про те, що спірна земельна ділянка знаходиться на праві спільної часткової власності. Позивачкою не надано державного акту на право приватної власності на землю. Земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок належить усім його співвласникам в рівних частках. Однак межі часток не винесені в натурі і всі співвласники квартир будинку є лише землекористувачами наданої земельної ділянки.

Апелянт також вказує, що ОСОБА_2 з сімєю проживає з жовтня 1999 року. На протязі 15 років ніхто з сусідів не порушував установленого порядку користування земельними ділянками, які кожен вибрав. Як, добросовісний землекористувач, він має право на земельну ділянку за давністю користування (набувальна давність). Крім того, ще до його вселення в квартиру, тією земельною ділянкою користувався попередній житель квартири.

Вважає, що даним рішенням було порушено право ОСОБА_2, як землекористувача, а суд першої інстанції не врахував викладені факти, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

За таких обставин апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали та просили про їх задоволення.

Позивач, представники відповідача2 та третьої особи доводи апеляційної скарги заперечили.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд дійшов висновку, що слід встановити межі земельної ділянки площею 1908,0 кв.м. по вул. Українська № 63 в с. Черемхів Коломийського району між співласниками будинковолодіння відповідно до висновку додаткової земельно-технічної експертизи № 049/ЗТ-15/3-16 від 20 квітня 2016 року, та стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 - 1790 гривень за проведення експертизи, а з ОСОБА_2 - 1520 гривень за проведення експертизи, де останні у судовому засіданні відносно судових витрат не заперечили.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Статтею 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-014 від 10.12.2014 року, земельна ділянка кадастровий № :01:004:0136, що в с. Черемхів по вул. Українська, 63, Коломийського району Івано-Франківської області призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку. господарських будівель і споруд її площа 0, 1908 га.

Співласниками будинку, що в с. Черемхів по вул. Українська, 63, Коломийського району Івано-Франківської області являються позивачка ОСОБА_3, якій належить на праві спільної часткової власності - 1/4 частина вказаного житлового будинку, відповідач ОСОБА_2, якому належить на праві спільної часткової власності - 1/4 частина вказаного житлового будинку та відповідачка ОСОБА_4, якій належить на праві спільної часткової власності 1/4 частка вказаного житлового будинку без надвірних будівель та споруд відповідно до договору дарування від 14.10.2005 року № 3658 та 1/4 частка вказаного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд відповідно до договору дарування від 16.01.2015 року № 32, а всього ОСОБА_4 належить 1/2 частина вищевказаного будинковолодіння.

Судом було було призначено проведення земельно-технічної експертизи та додаткової земельно-технічної експертизи.

Згідно висновку вищезазначеної додаткової експертизи № 049/ЗТ-15/3-16 від 20 квітня 2016 року експертом запропоновано третій варіант поділу в натурі земельної ділянки.

Згідно запропонованого варіанту, визначено порядок користування земельною ділянкою, а саме виділити у власність ОСОБА_4 1/2 частку земельної ділянки площею - 954,0 м2, що позначено на план-схемі додатку до висновку зеленим кольором, виділити у власність ОСОБА_3 1/4 частку земельної ділянки площею - 419,10 м2, що позначено на план-схемі додатку до висновку синім кольором, виділити у власність ОСОБА_2 1/4 частку земельної ділянки площею - 419,10 м2, що позначено на план-схемі додатку до висновку оранжевим кольором. Виділити співласникам двох квартир ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у спільне користування земельну ділянку площею 121,20 м 2, що позначено на план-схемі додатку до висновку червоним кольором.

Дані обставини підтверджені письмовими доказами, а саме: копією акту від 26.03.2015 р., копією свідоцтва про право власності, копією витягу з Державного земельного кадастру, про земельну ділянку, копією рішення суду від 18.06.2015 року, висновком № 049/ЗТ-15/3-16 від 20 квітня 2016 року та ніким не спростовано.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта та його представника про те, що ОСОБА_2 набув право власності на спірну земельну ділянку за давністю користування, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок про наявність підстав для задоволення позову, а також спосіб захисту порушеного права є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_6