Справа № 372/1688/16-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/5444/16 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 26 08.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.

суддів: Матвієнко Ю.О.,

Олійника В.І.

за участю секретаря судового засідання Спеней І.С.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом. Обґрунтував позов тим, що 27 грудня 2013 року він за договором позики передав ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 10266 доларів США. Відповідач зобов'язалася повернути зазначені грошові кошти до кінця 2014 року.

Оскільки ОСОБА_4 умови договору не виконуються, позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу 256650 грн, інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 18222,15 грн, три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 11549,25 грн, а всього 286421,40 грн. Крім того, просив стягнути 2865 грн судових витрат.

Рішеням суду позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з на його користь з ОСОБА_4 суму боргу 256650 грн, сплачений судовий збір 2566,50 грн, а всього стягнуто 259216,50 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_4 з рішенням суду не погодилася та подала апеляційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач рішення суду не оскаржив.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи сповіщена належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-головуючого, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за такого.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 27 грудня 2013 року ОСОБА_4 видала ОСОБА_3 розписку про те, що вона є винною йому 10266 доларів США.

Ухвалюючи рішення, районний суд прийшов до висновку, що сума боргу в розмірі 256650 грн, що станом на 15 серпня 2016 року за курсом НБУ є еквівалентною 10266 доларів США, повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Розглядаючи даний спір, колегія суддів з даним висновком районного суду погодилася, за такого.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяті днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Саме такий висновок щодо застосування норм права, всупереч твердженням апелянта, викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15 та врахований колегією суддів при застосуванні наведених норм права.

Не зважаючи на доводи апеляційної скарги, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, а також дійшов обґрунтованого висновку про необхідність в частковому задоволенні позову.

Всупереч твердженням апеляційної скарги, відповідачем, в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено перед судом належними і допустимими доказами обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх заперечень проти позову.

Інші доводи апеляційної скарги являються наслідком помилкового тлумачення норм матеріального права, тому висновків суду не спростовують, а також не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Тому, керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів із дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: Ю.О. Матвієнко

В.І. Олійник