Провадження №2/521/1293/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Лукьяновій В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права на отримання свідоцтва про право спільної власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за законом, право на отримання на своє імя свідоцтва про право спільної власності на земельну ділянку площею 0,0589 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, провулок Квітковий, 32/вул. Софії Перовської, 11, кадастровий номер :54:025:0002, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 в установленому законом порядку.

У підтвердження свої вимог позивач посилається на те, що 13.12.2014 року помер чоловік позивача ОСОБА_4 Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: 11/20 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Софії Перовської, 11, та земельна ділянка площею 0,0589 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, провулок Квітковий, 32/вул. Софії Перовської, 11, кадастровий номер :54:025:0002. Позивач, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та звернулася з заявою до нотаріальної контори за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 11/20 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами їй видали, а на зазначену земельну ділянку було відмовлено. Тому, позивач вимушена звернутися до суду для захисту своїх спадкових прав.

Позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник Одеської міської ОСОБА_2 у судовому засідання участі не приймав, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку, однак надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі.

Треті особи у судовому засіданні участі не приймали, про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені у встановленому законом порядку.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у звязку з чим суд вважає за можливе розгляд справи за його відсутністю, в сенсі ст. 169 ЦПК України.

Також, суд враховує той факт, що немає необхідності заслуховувати думку відповідача, оскільки в матеріалах справи є всі необхідні докази для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Суд, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 13.12.2014 року помер чоловік позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 13.12.2014 року. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: 11/20 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Софії Перовської, 11, та земельна ділянка площею 0,0589 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, провулок Квітковий, 32/вул. Софії Перовської, 11, кадастровий номер :54:025:0002. Позивач, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка і вступила у володіння (управління) зазначеним спадковим майном, відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і не заявляла про відмову від неї.

Позивач у встановлений законом строк звернулася до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, нотаріус Сьомої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 видала Свідоцтво про право на спадщину за законом на 11/20 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, проте відмовила позивачу в видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0589 га, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, провулок Квітковий, 32/вул. Софії Перовської, 11, мотивуючи відмову тим, що позивач не надав до нотаріальної контори правовстановлюючий документ, який підтверджував би належність вищезазначеної земельної ділянки спадкодавцеві. Крім того, відповідною постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії було зафіксовано, що діти позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відмовляються від права на спадщину на вищевказану земельну ділянку на користь позивача, що підтверджується спадкової справою, яка була досліджена у судовому засіданні.

У судовому засіданні встановлено, що чоловік позивача та його сусіди, ОСОБА_8 і ОСОБА_3, які є третіми особами у справі, приватизували вищезазначену земельну ділянку та вона була передана безоплатно у спільну сумісну власність померлому та його сусідам на підставі рішення Одеської міської ради №5882-VI від 29 жовтня 2014 року. Однак, померлий не зареєстрував право власності на земельну ділянку, відповідно до ст. 125 ЗК України.

Таким чином, позивач не може в повній реалізувати свої спадкові права, адже не є власником (співвласником), оскільки процесом приватизації займався її чоловік, який разом із сусідами і є співвласником вищезазначеної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. А тому після отримання рішення про передачу у власність земельної ділянки необхідно здійснити державну реєстрацію права власності, тобто отримати свідоцтво про право власності (спільної власності).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачено перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Даним переліком не передбачено права спадкодавця на приватизацію майна чи на отримання свідоцтва про право власності (спільної власності) на майно на своє ім'я як такі, що не можуть входити до складу спадщини. Відповідно до діючого законодавства не відноситься зазначені права і до особистих немайнових прав фізичної особи.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 pоку №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», що був складений на підставі узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, зміст якого був затверджений Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 01.03.2013 року, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Таким чином, спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Як вбачається зі ст. 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після звернення громадянина до відповідно органу державної влади або місцевого самоврядування, який надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. З вищезазначеної статті також вбачається, що останнім етапом приватизації можна вважати прийняття органами місцевого самоврядування рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність.

При цьому, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Таким чином, виходячи з того, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку відноситься до компетенції Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, а не до органу місцевого самоврядування, а звернутися із заявою про державну реєстрацію права може тільки власник (співвласник) земельної ділянки, тобто особа, якій рішенням органу місцевого самоврядування цю земельну ділянку було передано у власність, враховуючи те, що право власності на нерухоме майно не може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи, суд вважає, що у позивача достатньо правових підстав для визнання за ним права на отримання свідоцтва про право спільної власності, як единого спадкоємця померлого спадкодавця.

Крім того, згідно з спадковою справою, яка знаходиться у матеріалах справи, визнання за позивачем такого права не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб, в тому числі права, свободи чи інтереси сусідів позивача - ОСОБА_8 та ОСОБА_3

Тому суд, виходячи з наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за ОСОБА_1, як єдиним спадкоємцем першої черги за законом, право на отримання на своє імя свідоцтва про право спільної власності на земельну ділянку площею 0,0589 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, провулок Квітковий, 32/вул. Софії Перовської, 11, кадастровий номер :54:025:0002, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 в установленому законом порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 182, 1216, 1218, 1219, ч. З ст. 1268, ч. 2 ст. 1299 ЦК України, ст.ст. 118, 125 ЗК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права на отримання свідоцтва про право спільної власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за законом, право на отримання на своє імя свідоцтва про право спільної власності на земельну ділянку площею 0,0589 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, провулок Квітковий, 32/вул. Софії Перовської, 11, кадастровий номер :54:025:0002, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 в установленому законом порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий