Справа № 477/2530/15-ц
Провадження № 2/477/118/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Федоровській Л.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

представника відповідача ПАТ «МетаБанк» - Сурикової І.А.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, та акціонерного товариства «МетаБанк» про визнання права власності,

В с т а н о в и в:

22 жовтня 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на транспортний засіб - автомобіль марки «ИЖ» моделі НОМЕР_1, тип - легковий вантажопасажирський, номерний знак НОМЕР_2.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік та батько відповідачів ОСОБА_2 - ОСОБА_5. Після його смерті відкрилося спадкове майно, в тому числі у виді вищевказаного автомобілю, який було придбано за кредитні кошти. Рішенням суду за позивачкою було визнано частку у грошовому виразі 22467 грн.

Посилаючись на те, що частка відповідачів є незначною, що автомобіль фактично перебуває у її користуванні, що нею сплачено в повному обсязі вартість її частки вказаного майна, просила припинити їх власність на вказане майно шляхом визнання за нею права власності на вказаний автомобіль в цілому.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила про вищевикладене.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги визнали та пояснили, що в порядку спадкування після смерті їх батька ОСОБА_5 вони в рівних частках є спадкоємцями 51/100 частини вказаного автомобілю, який фактично перебуває у користуванні позивачки. За рішенням суду, в рахунок погашення їх заборгованості з належної їм частки вказаного автомобілю, з них було стягнуто по 8335, 43 грн. Вони не заперечували проти виплати їм компенсації належної вартості у розмірі, що відповідає сумі вказаних боргових зобов'язань з перерахуванням цих сум на користь ПАТ «МетаБанк» для погашення їх заборгованості.

Представник відповідача ПАТ «МетаБанк» проти задоволення вказаних позовних вимог не заперечувала, підтвердила про наявний борг відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед Банком у вищевказаних сумах.

З досліджених письмових доказів слідує, що сторони по справі є співвласниками вище вказаного автомобілю, з яких 49/100 частин за рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 08 червня 2010 року визнано за ОСОБА_1 (а.с. 17-18).

Зі змісту вказаного рішення, а також рішень Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29.10.2015 року, Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.09.2010 року, 22.03.2011 року та 11.06.2011 року слідує, що окрім ОСОБА_1, іншими спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 в рівних частках є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 54- 63).

Тобто інша 51/100 частина вказаного автомобілю належить відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках.

З наданих позивачкою ОСОБА_1 копій квитанцій (а.с. 28-47) слідує, що нею сплачено на рахунок кредитора спадкодавця - ПАТ «МетаБанк» кошти в погашення заборгованості вартості належної їй частки автомобілю.

В той же час, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму боргу відповідно до належних їм часток не сплатили, і згідно рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04.01.2011 року вказана заборгованість була стягнута з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках з кожного по 8335,43 грн. (а.с. 65-66).

Зі змісту цього ж рішення слідує, що позивачкою ОСОБА_1 розмір заборгованості, що відповідає її частці сплаченою останньою в повному обсязі.

Згідно довідки ПАТ «МетаБанк» від 05.02.2016 року за відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кредитним договором №99А від 20.03.2008 року, укладеним між АБ «МетаБанк» та ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, рахується заборгованість, що стягнута за рішенням суду від 04.01.2011 року по справі № 2-1024/10 на користь ПАТ «МетаБанк» з ОСОБА_2 в розмірі 8335,43 грн. та судових витрат 143,35 грн. і з ОСОБА_3 - 8335,43 грн. та судових витрат - 143,35 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ч.ч. 4,5 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Аналогічна норма міститься в ст. 321 ЦК України.

За положеннями ст. 365 цього Кодексу право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно з постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, ухваленою у відповідності з правилами п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України та яка є обов'язковою для всіх судів України, для припинення права особи на частку у спільному майні потрібно встановити будь - яку з обставин, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкту, який є спільним майном.

Як вбачається із матеріалів справи та слідує з пояснень учасників, припинення прав відповідачів у спільній частковій власності на спірний автомобіль не завдасть шкоди їх інтересам. Вказана річ є неподільною, фактично перебуває у користуванні позивачки, якою внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області згідно квитанцій № 67850937 від 05.02.2016 року та № 67864996 від 05.02.2016 року 16 670, 86 грн. в рахунок компенсації вартості вказаного автомобілю відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та які в свою чергу позовні вимоги визнали та звернулись до суду із заявами про перерахування цих коштів в рахунок погашення їх боргових зобов'язань перед ПАТ «МетаБанк» за договором кредиту, укладеним з їх батьком ОСОБА_5

Враховуючи вищевказане, встановивши, що спірне майно є неподільним, фактично перебуває у користуванні позивачки ОСОБА_1, якій вже належить 49/100 його частин, що відповідачі не заперечують проти припинення їх права власності на належну їм частку у вказаному майні, та таке припинення не завдасть шкоди їх інтересам, що позивачкою внесено кошти для виплати компенсації вартості цього майна відповідачам, тому позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Припинити право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 51/100 частку автомобілю марки «ИЖ» моделі НОМЕР_1, тип - легковий вантажопасажирський, номерний знак НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 51/100 частини автомобілю марки «ИЖ» моделі НОМЕР_1, тип - легковий вантажопасажирський, номерний знак НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на кожного по 8335 гривень 43 копійки компенсації за належну їм частку автомобілю марки «ИЖ» моделі НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, що знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Миколаївській області згідно квитанцій № 67850937 від 05.02.2016 року та № 67864996 від 05.02.2016 року, які перерахувати ПАТ «МетаБанк» на рахунковий рахунок 0, МФО 313582, (69006, м.Запоріжжя, пр. Металургів, 30) для погашення заборгованості ОСОБА_2 в розмірі 8335, 43 грн. та ОСОБА_3 в розмірі 8335, 43 грн., що стягнуті за рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 січня 2011 року (справа № 2-1024/10) на користь ПАТ «МетаБанк».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 08 лютого 2016 року.

Суддя Л.М. Семенова