Справа № 513/633/16-ц
Провадження № 2/513/508/16
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року 08 грудня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., секретаря Коржан О.В., за участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великорибальського психоневрологічного будинку-інтернату про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

10 червня 2016 року його звільнили із займаної посади у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором по п.3 ст.40 КЗпП України.

Вважає, що цей наказ видано з порушенням трудового законодавства України, тому що 03 червня 2016 року він був присутній на роботі, систематичного порушення трудової дисципліни не допускав, з наказом про звільнення його не ознайомили і копію наказу не видали.

Із заперечень відповідача він дізнався, що наказами № 41 П від 04.04.2016 року та № 52 П від 26.04.2016 року йому оголошено догани за неналежне виконання своїх посадових обовязків. Зазначені накази видано відповідачем з порушенням трудового законодавства України, оскільки до застосування дисциплінарного стягнення відповідач в порушення ст.149 КЗпП України не вимагав від нього письмових пояснень. Крім того, в наказі № 52П від 26.04.2016 року відповідач не посилається та не встановлює, чи був насправді факт порушення трудової дисципліни, в чому проявилось це порушення, обставини, за яких його вчинено.

До дати ознайомленні із запереченнями відповідача позивачу не було відомо, що накази № 41 П від 04.04.2016 та № 52 П від 26.04.2016 р. стали підставою для звільнення його з роботи. Позивач вважає, що строк для оскарження наказів про оголошення йому догани він пропустив з поважних причин, тому що по першому наказу чекав відповіді Головного управління держпраці в Одеській області, щоб зясувати законність оголошення йому догани, а про існування другого наказу дізнався із заперечень відповідача.

Посилаючись на ці обставини, позивач просить поновити строк оскарження наказів № 41П від 04.04.2016 р. та № 52П від 26.04.2016 р. про застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани; визнати зазначені накази незаконними та скасувати їх; поновити його на посаді завідувача господарством Великорибальського психоневрологічного будинку-інтернату з 10 червня 2016 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 червня 2016 року по день поновлення на роботі.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 підтримав позов та просив його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що наказом № 41П від 04.04.2016 року позивачу була оголошена догана за несвоєчасну передачу матеріальних цінностей у звязку з наданням щорічної відпустки. З даним наказом ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчить його підпис та напис «Не згоден».

Наказом № 52 від 26.06.2016 року ОСОБА_1 була оголошена догана за неодноразове звернення працівників бухгалтерії щодо нездачі звітів за списання матеріальних цінностей та невиконання наказу № 42П від 04 квітня 2016 року та невиконання усних розпоряджень по поточному ремонту.

03 червня 2016 року у Великорибальському будинку-інтернаті через погодні умови було відсутнє електропостачання. На робочій нараді 03.06.2016 року для забезпечення підопічних гарячою їжею було прийнято рішення забезпечити кухню дровами та приладдям для готування їжі на подвірї. Завгосп ОСОБА_1 з 09 години 30 хвилин був відсутній на роботі без поважних причин. На підставі чого, згідно акту від 31 травня 2016 року та доповідних бухгалтерії будинку-інтернату 10 червня 2016 року був виданий наказ про звільнення позивача з роботи. Вважає, що позивача звільнено з роботи обґрунтовано і на законних підставах.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що з 2010 року він працював завідувачем аптеки, а з 2012 року - медичним працівником Великорибальського будинку-інтернату. 03 червня 2016 року була пятниця, він працював на 2 медичному посту, який за ним закріплений. Приблизно о 09 годині він почав обхід з корпусу № 14, потім пішов в корпус № 26, де зустрів завгоспа ОСОБА_1, який погано виглядав, скаржився на погане самопочуття. Він поміряв температуру ОСОБА_4 і встановив, що температура була більше 38 градусів. Він дав ОСОБА_4 2 таблетки анальгіну і сказав почекати. Після чого пішов займатися своїми справами. Приблизно о 12 годині 30 хвилин він знову прийшов до корпусу № 26, де в санітарській кімнаті побачив ОСОБА_4, який сказав, що йому стало краще. Приблизно о 16 годині в цей же день до нього на пост в адміністративний корпус № 1 заходив в.о. директора ОСОБА_2, який спитав, чи не бачив він ОСОБА_1 Він сказав ОСОБА_2, що бачив завгоспа в корпусі № 26.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що працює головним бухгалтером Великорибальського будинку-інтернату. Позивач не виконував свої обовязки належним чином, тому у неї неодноразово були із ним конфлікти через несвоєчасну здачу звітів.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що завгосп ОСОБА_4 здавав акти на списання вугілля і звіти, але вони були неправильно оформлені і їх у нього бухгалтерія не приймала.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що працює сестрою-господинею Великорибільського будинку інтернату. Її кабінет та кабінет завгоспа ОСОБА_1 знаходяться в корпусі № 18. 03 червня 2016 року після обіду з 14 години вона бачила завгоспа ОСОБА_1 на робочому місці. О 16 годині 30 хвилин після роботи вона разом з позивачем вийшла з інтернату і розійшлись по домівках.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона працює бухгалтером Великорибальського будинку-інтернату. Завгосп ОСОБА_1 здавав звіти, але не вчасно. Чула, що шукали завгоспа ОСОБА_1, проте коли це було, не памятає.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що 3 числа, не памятає якого місяця ОСОБА_1 був на роботі, а потім його шукала зам. директора ОСОБА_10 На протязі дня свідок займався своїми робочими справами. Позивача він побачив знову приблизно о 15 годині.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона працює санітаркою корпусу № 26 Великорибальського будинку-інтернату. У червні 2016 року головний лікар ОСОБА_12 привезла з клубу до корпусу № 26 старий диван. Приблизно о 09 годині 30 хвилин до корпусу № 26 прийшов ОСОБА_1 подивитись на диван, попросив цвяхи та молоток, щоб самому відремонтувати диван, бо всі його підлеглі були зайняті. ОСОБА_1 був блідим, скаржився, що йому погано, у нього була підвищена температура. Медичний працівник ОСОБА_3 сказав, що в такому стані працювати не можливо і надав ОСОБА_4 медичну допомогу. Після чого останній трохи посидів, а коли йому стало легше, приблизно до 13 години займався ремонтом дивана. Після чого пішов з корпусу № 26.

Наказом по Великорибальському психоневрологічному будинку - інтернату № 238 К від 15 жовтня 2013 року позивач був прийнятий на роботу на посаду завгоспа з 16 жовтня 2013 року (а.с.10).

Згідно п.3 посадової інструкції завідуючого господарством встановлено його обовязок приймати участь у проведенні інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей і запасів.

Наказом від 15лютого 2016 року № 22 позивачу була надана щорічна відпустка. На час його відпустки виконання його обовязків покладено на іншу особу з 01 березня 2016 року та його зобовязано передати матеріальні цінності під звіт.

З доповідних бухгалтерів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 видно, що ОСОБА_1 звіти на витрачання вугілля не здав та матеріальні цінності не передав. Наказом № 41 П від 04 квітня 2016 року ОСОБА_1 була оголошена догана за не проведення передачі матеріальних цінностей. ОСОБА_1 з наказом ознайомлений 04 квітня 2016 року (а.с. 33-35). Тому суд не погоджується з доводами позивача щодо незаконності зазначеного наказу.

Наказом № 52 П від 26 квітня 2016 року ОСОБА_1Ю була оголошена догана «за неналежне виконання посадових обовязків». В наказі не конкретизовано, коли саме (число, місяць та рік), ОСОБА_1 допустив неналежне виконання посадових обовязків та в чому саме це неналежне виконання полягає.

Ст. 149 КЗпП України встановлює, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Всупереч вимогам ст.149 КЗпП України до видання наказу від ОСОБА_1 не було витребувано письмових пояснень. Тому даний наказ належить визнати незаконним та скасувати.

Наказом № 75-К від 10 червня 2016 року Великорибальського будинку-інтернату позивача звільнено з посади завгоспа «у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку по п.3 ст.40 КЗпП України».

Підставою для звільнення позивача в наказі зазначено «доповідна записка заст.директора ОСОБА_13 від 03.06.2016 р., копії наказів № 41 П від 04.04.2016 року та № 52П від 26.04.2016 р. про оголошення ОСОБА_4 догани за неналежне виконання своїх посадових обовязків; акти про порушення трудової дисципліни від 31.05.2016 р. та акти про відсутність на роботі від 03.06.2016 р., пояснювальна ОСОБА_1Ю.» (а.с.21).

Проте в даному наказі також не конкретизовано, в який саме день, якого місяця та року, позивач допустив систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, та в чому саме полягає це систематичне невиконання.

Пункт 3 ст.40 КЗпП України визначає, що трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За правилами ч.1 ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації.

Виписка з протоколу засідання профспілкового комітету Великорибальського будинку- інтернату від 12.08.2014 року № 8 підтверджує, що ОСОБА_1 за його заявою був виключений з профспілкової організації.

Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що позивач був звільнений з роботи без законних підстав, з порушенням порядку, передбаченого ст. 149 КЗпП України, а тому відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України його належить поновити на роботі.

У зв'язку з чим, суд відкидає твердження представника відповідача про те, що позивача було звільнено з роботи обґрунтовано та на законних підставах.

Ст.235 КЗпП України передбачає, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Позивача звільнено з роботи 10 червня 2016 року. Таким чином, вимушений прогул позивача триває з 10 червня 2016 року по 08 грудня 2016 року, тобто 127 днів.

Пункт 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, встановлює, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадах, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньогодинна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин); а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період.

Згідно наданих довідок, заробітна плата позивача складає: за квітень 2016 року 1344, 85 гривень; за травень 2016 року - 1135,37 гривень. Середньоденний заробіток позивача складав 80,97 гривень ((1344,85 грн.+1135,37 грн.=3320,03 грн.) : 41 робочий день), а середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу складає 10283 гривні 19 копійок (80,97 грн. х 127 робочих днів). На підставі ст.235 КЗпП України з відповідача на користь позивача належить стягнути зазначену суму.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом встановлено, що з наказом № 41П від 04 квітня 2016 року позивач ознайомлений 04 квітня 2016 року; а з наказами № 52 П від 26 квітня 2016 року про оголошення догани та № 75-К від 10 червня 2016 року про звільнення з роботи позивач був ознайомлений 14.07.2016 року. До суду позивач звернувся 30 червня 2016 року, тобто в межах строків, встановлених ч.1 ст.233 КЗпП України. Тому вимоги позивача в частині поновлення строків звернення до суду є безпідставними.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в загальній сумі 1653,60 гривень (551,20 грн. + 551,20 грн. + 551,20 грн.).

На підставі пунктів 2, 4 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення позивача роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми заробітку за один місяць .

Керуючись ст.ст. 40, 43-1, 147-149, 150, ст.ст. 232, 233, 235 КЗпП України, ст.ст. 3- 8, 10, 11, 57- 60, 88, 212-215, п.2, 4 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Великорибальського психоневрологічного будинку-інтернату № 52П від 26 квітня 2016 року про оголошення догани завгоспу ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КМ № 349278, виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області 22 грудня 2005 року, на посаді завгоспа Великорибальського психоневрологічного будинку-інтернату з 10 червня 2016 року.

Стягнути з Великорибальського психоневрологічного будинку-інтернату, 68260, с. Великорибальське, вул. Миру, № 1, Саратського району Одеської області, , МФО 828011, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КМ № 349278, виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області 22 грудня 2005 року, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 червня 2016 року по 08 грудня 2016 року у сумі 10283 (десять тисяч двісті вісімдесят три) гривні 19 копійок.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з Великорибальського психоневрологічного будинку-інтернату, 68260, с. Великорибальське, вул. Миру, № 1, Саратського району Одеської області, , МФО 828011, в дохід держави судовий збір в загальній сумі 1653 (одна тисяча шістсот п'ятдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми заробітку за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Бучацька