Справа № 202/2201/16-ц
Провадження № 2/0202/1423/2016
11 квітня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: Мороза В.П.
при секретареві: Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, звільнення майна з-під арешту, визнання права власності,-
У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, звільнення майна з-під арешту, визнання права власності.
В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просила суд визнати за нею право власності вцілому на квартиру АДРЕСА_1 виключити спірну квартиру з-під арешту.
Позивач у судовому засіданні позов підтримала, на його задоволенні наполягала, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у не зареєстрованому шлюбі, під час якого було придбано квартиру АДРЕСА_1
Позивач зазначає, що спірну квартиру було придбано за її власні кошти.
Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти,користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідност. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Як вбачається зст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Нормами ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки є законними та обґрунтованими.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 376 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 218, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, звільнення майна з-під арешту, визнання права власності - задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 вцілому право власності на квартиру АДРЕСА_1
Скасувати арешт (реєстраційний номер обтяження 28137696 від 09.02.2016 року), накладений ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 202/554/16-к на квартиру АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз