Справа № 639/7705/16-ц
Провадження 2/639/2410/16
18 листопада 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гаврилюк С.М.,
при секретарі судового засідання Макушенко Т.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,
Представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила розглядати справу за її відсутності.
Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за її відсутностіц.
Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.09.2016 у прийнятті заяви Комунального підприємства «Харківводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення відмовлено на підставі п. 4 ч. 6 ст. 100 ЦПК України, оскільки заяву КП «Харківводоканал» подано до суду поза межами строку позовної давності, а тому з вказаної заяви вбачається спір про право (а.с. 4).
Відповідач, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником вказаного нерухомого майна, що підтверджується довідкою Дільниці № 45 КП «Жилкомсервіс» від 10.08.2016 за № 106 (а.с. 5).
Згідно договору доручення № 143/12-ДП/11, укладеного 28.12.2011 між Комунальним підприємством «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» і Комунальним підприємством каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод» про представництво інтересів в судових та інших державних органах з метою стягнення заборгованості за послуги водопостачання з споживачів фізичних та юридичних осіб, а також додаткової угоди №1 до договору доручення № 143/12-ДП/11 від 28.12.2011 Комунальне підприємство «Харківводоканал» є представником Комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» у цивільних справах про стягнення заборгованості за послуги водопостачання.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст. 205 Цивільного Кодексу України передбачено, що угода, для якої не встановлена обов'язкова письмова форма, враховується вчиненою, якщо поведінка сторін свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідач не відмовлялась від послуг теплопостачання у письмовій формі. Таким чином, поведінка відповідача свідчить про її волю до настання відповідних правових наслідків, а саме того факту, що послуги з теплопостачання вона отримувала.
Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У звязку з простроченням відповідачем виконання зобовязання по оплаті за надані послуги боржнику нараховані інфляційні витрати за час прострочення у сумі 769 грн 95 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 111 грн 31 коп.
Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2012 по 31.08.2016 у розмірі 2272 грн 30 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2012 по 31.08.2016 у розмірі 1243 грн 26 коп., інфляційні витрати за час прострочення у сумі 769 грн 95 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 111 грн 31 коп.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1378 грн, що документально підтверджується платіжним дорученням, долученими до матеріалів цивільної справи (а.с. 2), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209-210, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального Кодексу України, ст.ст. 205,322, 509, 625, Цивільного Кодексу України, ст. 20, 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, суд
Позовну заяву задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк