Провадження № 2/127/261/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Лука-Мелешківської сільської ради до ОСОБА_1 за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вінницької об'єднаної державної фінансової інспекції про стягнення надмірно сплачених коштів суд, -

ВСТАНОВИВ:

Лука-Мелешківська сільська рада звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області в вимогами про стягнення з ОСОБА_1 на користь Луки-Мелешківської сільської ради 5568,60 грн.

В заяві від 26.09.2014 року позивач відповідно до ст. 31 ЦПК України змінив підставу позову та просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Луки-Мелешківської сільської ради 5568, 60 грн. посилаючись на вимоги ст. 1212, 1213 ЦК України.

Позов мотивовано тим, що 21.10.2009 року між Лука - Мелешківською сільською радою та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір на ремонт приміщення № б.н. Відповідно до п. 1. договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується на власний ризик та власними силами або із залученням третіх осіб (субпідрядників) виконати на об'єкті замовника роботи по поточному ремонту приміщення лікарні. З платіжного доручення № 1 на суму 22695,00 грн. та платіжного доручення № 115 на суму 1320,60 грн. вбачається, що Лука - Мелешківська сільська рада перерахувала грошові кошти на рахунок фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в загальній сумі 24015, 60 грн. в тому числі ПДВ 4002, 60 грн.

23.12.2009 року між Лука - Мелешківською сільською радою та відповідачем укладено договір № 11209. Відповідно до п. 1.1. договору, підрядник приймає на себе зобов'язання із своїх матеріалів своїми силами та засобами на свій ризик виконати поточний ремонт дільничної лікарні в с. Лука Мелешківська. Пунктом 2.1. договору регламентовано, що загальна вартість робіт за цим договором складає 9396, 00 грн. Відповідно до платіжного доручення від 02.03.2010 року № 40 Лука - Мелешківська сільська рада перерахувала грошові кошти на рахунок фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в сумі 9396, 00 грн. в тому числі ПДВ 1566, 00 грн.

Відповідно до акту ревізії від 29.10.2012 pоку підрядником ФОП ОСОБА_1 на етапі укладання договірних цін на проведення ремонтно - будівельних робіт та в подальшому при формуванні актів виконаних робіт в порушення п. 3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000, до актів форми КБ 2в внесено недостовірні дані пов'язані зі сплатою податків, що призвело до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 5568, 00 грн. Проте, відповідно до веб - сайту даних з реєстру платників ПДВ слідує, що інформація про особу з найменуванням ОСОБА_1 відсутня в базі зареєстрованих платників ПДВ.

Позивач вказує, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було набуто грошові кошти в сумі 5568, 60 грн. без достатньої правової підстави, оскільки фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було внесено недостовірні дані пов'язані зі сплатою податку на додану вартість, тому що останній не був зареєстрований платником такого податку, а відтак даний податок з нього не утримувався і відповідно не вносився ним до бюджету.

Позивач вважає, що згідно частини 1 та 2 статті 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти набуті без достатньої на те правової підстави. Відповідачем було безпідставно включено у ціну договору податок на додану вартість, оскільки відповідач не є платником такого податку, а відтак кошти які були сплачені замовником підлягають поверненню у повному обсязі.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року позов Лука-Мелешківської сільської ради до ОСОБА_1 за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вінницької обєднаної державної фінансової інспекції про стягнення надмірно сплачених коштів було задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.05.2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.10.2015 року заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 07.05.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, позов підтримує в повному обсязі. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечує.

Відповідача ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій просив слухання справи провести у його відсутність. У задоволенні позову просив відмовити.

В судове засідання представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вінницька об'єднана державна фінансова інспекція не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

21.10.2009 року між Лука - Мелешківською сільською радою та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір на ремонт приміщення № б.н. Відповідно до п. 1 договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується на власний ризик та власними силами або із залученням третіх осіб (субпідрядників) виконати на об'єкті замовника роботи по поточному ремонту приміщення лікарні відповідно до погодженої динамічної проектно -кошторисної документації. Пунктом 3.1. регламентовано, що вартість робіт визначена на підставі проектно-кошторисної документації складає (без ПДВ) 20013,00 грн. ПДВ - 20 % - 4002,60 грн. Загальна вартість становить 24015, 60 грн.

Згідно довідки про вартість виконаних підрядних робіт за жовтень 2009 регламентовано, що вартість робіт по вищевказаному договору визначена на підставі проектно - кошторисної документації складає (без ПДВ) 20013,00 грн. ПДВ - 20 % - 4002,60 грн. Загальна вартість становить 24015, 60 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 1 від 21.10.2009 року на суму 22695,00 та платіжного доручення № 115 від 21.10.2009 року на суму 1320,60 грн. Лука - Мелешківська сільська рада перерахувала грошові кошти на рахунок фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в загальній сумі 24015, 60 грн. в тому числі ПДВ 4002, 60 грн.

23.12.2009 року між Лука - Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області та відповідачем укладено договір підряду № 11209. Відповідно до п.1.1. договору, підрядник приймає на себе зобов'язання із своїх матеріалів своїми силами та засобами на свій ризик виконати поточний ремонт дільничної лікарні в с. Лука - Мелешківська сільська рада. п. 2.1. регламентовано, що загальна вартість робіт за цим договором складає 9396, 00 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за грудень 2009 року.

Відповідно до платіжного доручення № 40 від 02.03.2010 року Лука - Мелешківська сільська рада перерахувала грошові кошти на рахунок фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в сумі 9396, 00 грн., в тому числі ПДВ 1566, 00 грн.

Відповідно до акту ревізії Вінницької об'єднаної державної фінансової інспекції від 29.10.2012 pоку, встановлено, що підрядником ФОП ОСОБА_1 на етапі укладання договірних цін на проведення ремонтно - будівельних робіт та в подальшому при формуванні актів виконаних робіт в порушення п. 3.3.10.1 ДБН Д.1.1 - 1 - 2000, до актів форми КБ - 2в безпідставно внесено недостовірні дані пов'язані зі сплатою податків, що призвело до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 5568, 60 грн. В зв'язку з вищевказаним Вінницькою об'єднаною державною фінансовою інспекцією листом від 29.10.2012 р. № 02-19/1658 рекомендовано позивачу усунути виявлені ревізією порушення.

Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлялась вимога про повернення коштів у сумі 5568,00 грн., що підтверджується листом від 30.04.2014 року.

Згідно даних з реєстру платників ПДВ вбачається, що інформація про ОСОБА_1 відсутня в базі зареєстрованих платників ПДВ.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за вiдсутностi таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiсть правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, а саме: відповідно до умов договорів від 21.10.2009 року та 23.12.2009 року.

При цьому доказів визнання вказаних договорів недійсними матеріали справи не містять.

Крім того, грошові кошти не передавались у власність чи користування, їх було отримано не як позику чи оплату за надані послуги згідно з договором, а лише як предмет договору.

За таких обставин, ураховуючи, що доказів визнання укладеного правочинну недійсним або його розірвання не надано, суд дійшов висновку про безпідставність посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 ЦК України. При цьому позивачем після скасування судових рішень судом касаційної інстанції заяв про зміну підстав позову до суду не надходило. Ч. 4 ст. 338 ЦПК України вказує, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Слід також зазначити, що відповідачем на виконання рішення Вінницього міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року сплачено спірну суму та постановою державного виконавця Вишенського міського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 14.09.2015 року виконавче провадження закінчено, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позову.

Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилався позивач як на підставу позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Керуючись ст. ст. 6, 16, 1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Лука-Мелешківської сільської ради до ОСОБА_1 за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вінницької об'єднаної державної фінансової інспекції про стягнення надмірно сплачених коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя