Справа № 375/365/16-ц Головуючий у І інстанції Литвин О. В.
Провадження № 22-ц/780/5021/16 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 49 10.11.2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., суддів: Журби С.О., Мережко М.В., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И Л А:

29 березня 2016 року до суду звернулася ОСОБА_3 із позовом, в якому, із змінами та уточненнями, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, зазначила, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який розірваний 14 квітня 2009 року.

Від шлюбу мають малолітню дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу відповідач став ухилятися від утримання дитини і що спричинило її звернення у 2010 році до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Разом з тим, у зв'язку із досягненням з відповідачем на той час домовленості про добровільну сплату ним щомісячно аліментів у сумі 1 000 грн. шляхом перерахування коштів на відкритий ним картковий рахунок на ім'я дочки, ухвалою суду від 15 березня 2010 року за її заявою позов було залишено без розгляду.

Незважаючи на це, відповідач добровільно аліменти не сплачує.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягуно із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4 в розмірі 30 відсотків всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29 березня 2016 року.

На обґрунтування ухваленого рішення зазначено, що суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі, як про це просить позивач.

Разом з тим, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов'язаний та має можливість утримувати свою малолітню дочку від першого шлюбу і вважає за необхідне вирішити спір шляхом стягнення з нього аліментів на утримання дитини у частці від всіх видів його доходів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Крім цього, зазначає, що судом не враховано його матеріальний стан та не дотримано принципу розумності та справедливості.

Просить рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року змінити та встановити розмір аліментів в розмірі 1/8 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, сторони спору з 17 липня 2001 року перебували у шлюбі від якого мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 5 ).

Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні ( а.с. 5 ).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано 18 квітня 2008 року ( а.с. 4 ).

Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має постійне місце роботи і його середньомісячний дохід, на час звернення позивача до суду із позовом, складає 2 398,27 грн. ( а.с. 41 ).

При цьому, ОСОБА_2 21 лютого 2009 року одружився з ОСОБА_5 і від шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 46, 48 ).

Також судом встановлено, що відповідач має два кредитні зобов'язання, одне з яких - перед Публічним акціонерним товариством «Державним ощадний банк України» в сумі 12 559,40 грн. станом на 11 травня 2016 року ( кредит отримано в сумі 29 742 грн. 13 липня 2015 року ), а інше перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» - 5 945,85 грн., станом на 18 квітня 2016 року ( а.с. 36, 37 ).

За таких обаставин, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення з приводу заявлених вимог, обґрунтовано прийшов до переконання про необхідність стягнення із відповідача аліментів.

Однак, усупереч положень ст. 11 ЦПК України, помилково прийшов до висновку про їх розмір - 30% всіх видів доходу, а не 1/4 частини всіх видів доходів відповідача та не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, як зазначено в ст.ст. 182, 183 СК України.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, та необґрунтовано прийшов до переконання про необхідність задоволення позову у названій частині розміру аліментів і ухвалив рішення без додержання норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст. 182, 183СК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність та необґрунтованість рішення в названій частині, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду знайшли своє підтвердження в названій частині у ході апеляційного розгляду справи.

Отже, рішення місцевого суду підлягає зміні відповідно до положень ст. 309 ЦПК України в частині розміру аліментів, який, на переконання апеляційного суду, має становити 1/4 частину заробітку відповідача на підставі положень ст.ст. 180, 182, 183 СК України, ст.ст. 11, 58-60, 213, 215 ЦПК України.

При цьому, зазначений апелянтом розмір аліментів, який підлягає стягненню із нього, на переконання апеляційного суду, не обгрунтований ні матеріалами справи, ні положеннями чинного законодавства, а тому його вимоги у цій частині не підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину змінити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючої АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.03.2016 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

М.В. Мережко