Cправа № 127/9827/16-ц
Провадження № 2/127/3814/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 листопада 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідачів: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/9827/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 22 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» було укладено кредитний договір №0104/0808/55-047, згідно з умовами якого ВАТ «Сведбанк» надав ОСОБА_3 кредит у сумі 20000,00 доларів США зі строком повернення до 22 червня 2018 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 12,5 % річних. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений Договір купівлі-продажу права вимоги; 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, внаслідок чого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором на користь ПАТ «Альфа Банк».

22 серпня 2008 року на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №0104/0808/55-047 від 22 серпня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №0104/0808/55-047-Р-2.

22 серпня 2008 року на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №0104/0808/55-047 від 22 серпня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 0104/0808/55-047-Р-1.

Згідно з умовами вказаних договорів поруки, поручителі зобовязались відповідати за повне та своєчасне виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 не виконував належним чином умов кредитного договору, у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 04.05.2016 року складає 17957,29 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 15984,69 дол. США, за відсотками - 1972,60 дол. США, внаслідок чого позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою для захисту своїх прав та законних інтересів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів ОСОБА_2 у запереченнях на позовну заяву, та в судових засіданнях з позовними вимогами не погодився, просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на:

- недоведеність позивачем факту надання ОСОБА_3 кредитних коштів за кредитним договором;

- відсутність у позивача первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та їх погашення;

- відсутність у позивача належних та допустимих доказів переходу права вимоги за кредитним договором №0104/0808/55-047 від 22.08.2008 року до ПАТ «Альфа Банк»;

- відсутність обґрунтованих розрахунків заборгованості за кредитними договорами;

- пропуск позивачем шестимісячного строку для звернення до суду з вимогами до поручителів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», було укладено кредитний договір №0104/0808/55-047, згідно з пунктом 1.1 якого ВАТ «Сведбанк» зобовязався надати ОСОБА_3 кредит у сумі 20000,00 доларів США зі строком повернення до 22 червня 2018 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 12,5 % річних (т. 1, а.с. 5-9).

На виконання кредитного договору банком надано, а ОСОБА_3 отримано кредитні кошти в сумі 20000,00 доларів США, що підтверджується особистим підписом позичальника у заяві на видачу готівки №3037867/0453 від 22.08.2008р. (т. 1, а.с. 247)

Пунктом 3.1.1 кредитного договору сторони передбачили, що починаючи з 10.10.2008р. позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2 цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів в сумі 295,26 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору.

24.02.2009 року та 08.04.2011 року сторони кредитного договору уклали Договір про внесення змін та доповнень №1 та №2 до кредитного договору №0104/0808/55-047, в якому збільшили строк повернення кредиту до 22 червня 2028 року включно (т. 1, а.с. 10-11).

Згідно до Договору про внесення змін та доповнень №1 від 24.02.2009 року до кредитного договору №0104/0808/55-047, сторони домовились внести зміни до абзацу 1 пункту 3.1.1 Кредитного договору та виклали його в наступній редакції: «Починаючи з 10.09.2009 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2 Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 303,74 доларів США у чітко встановлений Договором термін 10 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладання Договору».

Відповідно до Договору про внесення змін та доповнень №2 від 08.04.2011 року до кредитного договору №0104/0808/55-047 сторони збільшили строк повернення кредиту до 22 червня 2028 року включно та пункт 3.1.1 договору виклали в новій редакції, відповідно до якого починаючи з 10.05.2011р. позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2 цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів в сумі 205,63 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як встановлено судом, відповідач (ОСОБА_3Д.) свої зобовязання згідно кредитного договору, не виконував належним чином, внаслідок чого, утворилась заборгованість яка станом на 04.05.2016 року складає 17957,29 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 15984,69 дол. США, за відсотками - 1972,60 дол. США, що підтверджується випискою по рахунку боржника та розрахунком заборгованості (т. 1, а.с. 47, 161-242).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною 1 статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу права вимоги, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права вимоги, в тому числі за кредитним договором №0104/0808/55-047 від 22.08.2008р. (т. 1, а.с. 22-39 ).

В подальшому, 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно зазначеного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №0104/0808/55-047 від 22.08.2008 року, що був укладений між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_7, на користь ПАТ «Альфа Банк».

Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним Кредитним договором належать ПАТ «Альфа Банк», що підтверджується укладеними між вказаними банками договорами купівлі-продажу прав вимоги та актами приймання передачі прав вимоги (т. 1, а.с. 22-49, 248б, 248в).

Відповідно до пункту 9.1 кредитного договору №0104/0808/55-047 від 22.08.2008 року у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобовязань за цим договором та у випадку порушення позичальником строків сплати платежів, встановлених п. 3.1, 3.2 договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобовязаний виконати зазначені зобовязання в порядку передбаченому п. 9.2, 9.3 цього договору.

Пунктом 9.2 договору №0104/0808/55-047 від 22.08.2008 року передбачено, що вимога про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним направляється позичальникові у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з моменту її надіслання банком. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного тридцяти денного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням звязку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення.

У звязку з невиконанням позичальником зобовязань щодо повернення кредитних коштів, ПАТ «Альфа Банк» за вихідним №000097 від 13.07.2015 року, ОСОБА_3 надсилалась досудова вимога про дострокове виконання боргових зобовязань за кредитним договором у повному обсязі. Зокрема, вказаною вимогою банк вимагав від позичальника у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги, але не пізніше тридцяти семи днів з моменту відправлення цієї вимоги остроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні нарахування. (т. 1 а.с. 143).

Отже, ПАТ «Альфа Банк» звернувшись до боржника з вимогою про дострокове виконання зобовязання, скористався своїм правом передбаченим пунктом 9.1 Кредитного договору та змінив строк виконання зобовязання визначивши його граничний термін - зі спливом 37 днів з дати надсилання цієї вимоги.

В матеріалах справи відсутні докази, щодо направлення банком вимоги позичальнику, однак суд звертає увагу на те, що оригінал цієї вимоги надано в судовому засіданні представником відповідачів, який пояснив, що вимога отримана безпосередньо відповідачем у відділенні банку 13.07.2015р., а відтак строк виконання зобовязання наступив на 31 день з дня отримання вимоги, тобто 13 серпня 2016 року.

Проте, вищевказана вимога залишена позичальником без виконання.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 17957,29 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 15984,69 дол. США та заборгованість за відсотками - 1972,60 дол. США, є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, а відтак підлягають задоволенню.

В той же час, посилання представника відповідача на недоведеність позивачем факту надання ОСОБА_3 кредитних коштів за кредитним договором, на відсутність у позивача первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та його погашення, на відсутність у позивача належних та допустимих доказів уступки права вимоги за кредитним договором №0104/0808/55-047 від 22.08.2008 року, судом до уваги не приймаються, оскільки такі посилання не ґрунтуються на законі та повністю спростовуються матеріалами справи.

Так, вищевказані посилання представника відповідачів спростовуються наступним:

- відступлення прав вимоги за кредитним договором №0104/0808/55-047 від 22.08.2008 підтверджується укладеними 25.05.2012р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» та 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк», договорами купівлі-продажу прав вимоги та актами приймання передачі прав вимоги (т. 1, а.с. 22-49, 248б, 248в)

- доказом видачі банком, та отримання боржником кредитних коштів за договором №0104/0808/55-047 від 22.08.2008 року підтверджується заявою про видачу готівки №3037867/0453 від 22.08.2008 року (т.1 а.с. 247), підписаною особисто позичальником (т. 1, а.с. 247).

Крім того, варто зауважити, що представник відповідача в судовому засіданні фактично не заперечував щодо укладення позичальником кредитного договору та отримання коштів на його виконання, однак зазначав про те, що відповідачу невідомо, а банком не доведено розміру отриманого кредиту. При цьому, представник відповідача також не заперечував щодо здійснення часткового погашення ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором. В той же час, власних розрахунків заборгованості представником відповідача не надано.

Однак, такі посилання представника відповідача не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки за правилами статей 10 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заборгованості за кредитними договорами, як з поручителів, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

22 серпня 2008 року, на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №0104/0808/55-047 від 22 серпня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №0104/0808/55-047-Р-2 (т. 1, а.с. 14).

22 серпня 2008 року, на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №0104/0808/55-047 від 22 серпня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 0104/0808/55-047-Р-1 (т.1, а.с. 18).

08 квітня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та Поручителями було укладено:

1)Договір про внесення змін та доповнень №1 до Договору поруки №0104/0808/55-047-Р-1 від 22 серпня 2008 року;

2)Договір про внесення змін та доповнень №2 до Договору поруки №0104/0808/55-047-Р-2 від 22 серпня 2008 року;

Згідно вищевказаних договорів були внесені зміни до Договорів поруки №1 і №2, а саме збільшено строк повернення кредиту до 22 червня 2028 року включно.

Згідно п.1 Договорів поруки, поручитель зобов'язується перед Банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих Банком Позичальнику у вигляді кредиту / кредитної лінії згідно з кредитним договором №0104/0808/55-047 від 22 серпня 2008 року, у сумі 20 000 доларів США, строком до 22 червня 2018 року, з процентною ставкою 12.50 % річних за їх використання.

Відповідно до пункту 10 договорів поруки від 22.08.2008р. сторони, керуючись умовами частини четвертої статті 559 ЦК України встановили, строком припинення поруки встановленої цим договором є повне виконання позичальником або поручителем своїх обовязків передбачених основним зобовязанням.

Згідно з частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договорів поруки від 22 серпня 2008 року, укладених позивачем, позичальником та ОСОБА_6, а також позивачем, позичальником та ОСОБА_4, про їх дію до повного виконання зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України у постанові від 17 вересня 2014 року при розгляді справи №6-53цс14.

Як зазначено вище, ПАТ «Альфа Банк» звернувшись до ОСОБА_3Д з вимогою про дострокове виконання зобовязання, скористався своїм правом передбаченим пунктом 9.1 Кредитного договору та змінив строк виконання зобовязання визначивши його граничний термін - зі спливом 37 днів з дати надсилання цієї вимоги.

При цьому, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, щодо направлення банком вимоги позичальнику, суд приймає до уваги пояснення представника відповідачів стосовно того, що вимога отримана безпосередньо відповідачем у відділенні банку 13.07.2015р., так як представником відповідачів надано в судовому засіданні оригінал цієї вимоги.

З урахуванням вищенаведеного слідує висновок про те, що шестимісячний строк на протязі якого кредитор вправі звернутися до поручителів з вимогою про виконання основного зобовязання розпочав перебіг з 14 липня 2015 року та сплинув 13 січня 2016 року.

Як уже зазначалося, частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

З матеріалів справи вбачається. що позовна заява у даній справі зареєстрована Вінницьким районним судом Вінницької області судом 11 квітня 2016 року, про що свідчить ухвала суду від 12.04.2016р. (т. 1, а.с. 50). Зазначеною ухвалою суду позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості було повернуто позивачу для подачі за підсудністю. В подальшому, 07.05.2016р. позовна заява Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості була надіслана до Вінницького міського суду Вінницької області.

Таким чином, оскільки шестимісячний строк на протязі якого кредитор вправі звернутися до поручителів з вимогою про виконання основного зобовязання розпочав перебіг з 14 липня 2015 року та сплинув 13 січня 2016 року, а позивач звернувся до суду з позовною заявою 11 квітня 2016 року та 7 травня 2016 року відповідно, зобовязання, які випливають з договорів поруки від 22 серпня 2008 року, укладених позивачем, позичальником та ОСОБА_6, а також позивачем, позичальником та ОСОБА_4 вважаються припиненими.

В то же час, судом не приймається до уваги вимога про дострокове повернення кредиту вих. №13778-102-6/6 від 16.02.2016 року, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 56-58), оскільки строк виконання зобовязання змінено позивачем попередньою вимогою, про яку зазначено вище.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 17957,29 доларів США, а також про відмову в позові щодо солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором №0104/0808/55-047 від 22.08.2008 року .

Згідно з пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Разом з тим, згідно з абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Таким чином, згідно з офіційним курсом НБУ, станом на день ухвалення судом рішення 17957,29 дол. США еквівалентно 458988,33 грн. (17957,29 х 25,56 = 458988,33), а тому, суд вважає необхідним зазначити в мотивувальній частині рішення суду еквівалентну заборгованості саме станом на день прийняття рішення (10.11.2016 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, оскільки вимоги позивача до ОСОБА_3 заявлені правомірно та задоволені судом, витрат повязані зі сплатою судового збору в розмірі 6767,12 грн. слід стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 360-7 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії АА №144605, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, ) заборгованість за кредитним договором №0104/0808/55-047 від 22.08.2008 року у розмірі 17957,29 доларів США (сімнадцять тисяч девятсот пятдесят сім доларів двадцять девять центів), з яких: 15984,69 доларів США. - заборгованість за кредитом, 1972,60 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 6767,12 грн. (шість тисяч сімсот шістдесят сім гривень дванадцять копійок) витрат повязаних зі сплатою судового збору.

В решті позовних вимог щодо солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором №0104/0808/55-047 від 22.08.2008 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: