АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.,

секретар: Скакун К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №311» до ОСОБА_1, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо транспортною пригодою, за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №311» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо транспортною пригодою.

Посилалося на те, що 24 грудня 2015 року біля 11-00 годин відповідач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки Volkswagen, номерний знак СЕ 7302АТ, в м.Чернівці по вул.Зеленій, під час здійснення руху заднім ходом, допустив зіткнення з належним позивачу транспортним засобом марки Huindai, номерний знак СЕ 0011АМ, яке спричинило пошкодження останнього автомобіля.

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05 січня 2016 року ОСОБА_1 визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 автомобіль позивача зазнав численних пошкоджень.

№22ц-1406/16 Головуючий у І інстанції Мізюк В.М.

Категорія 30 Суддя-доповідач ОСОБА_2

Підприємцем ОСОБА_3 після огляду автомобіля було виставлено рахунок на загальну вартість запасних частин 181650грн.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 був застрахований в ПАТ «Страхова компанія «Уніка», товариство звернулося до вказаної компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, отримало відмову у виплаті, так як страхова компанія вважає, що страхувальник надав свідомо неправдиві відомості.

Вважає відмову страхової компанії неправомірною, а тому просило стягнути з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» 49000грн. страхового відшкодування та 2883грн. 09коп. пені. Також просило стягнути з ОСОБА_1 1000грн. відшкодування заподіяної майнової шкоди.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Пересувна механізована колона №311» 1000грн. у відшкодування заподіяної майнової шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь ТзОВ «Пересувна механізована колона №311» 49000грн. страхового відшкодування та 2883грн. 09коп. пені.

Вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення суду ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Встановлено, що 24 грудня 2015 року близько 11-30 годин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки Volkswagen, номерний знак СЕ 7302АТ, в м.Чернівці по вул.Зеленій, 3, під час здійснення руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки Huindai, номерний знак СЕ 0011АМ, що належить на праві власності ТзОВ «Пересувна механізована колона №311».

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05 січня 2016 року ОСОБА_1 визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Актом огляду транспортного засобу Hundai Veracruz (дефектна відомість з приблизним визначенням збитку), складеного ТзОВ «Пересувна механізована колона №311» зафіксований характер пошкоджень і визначена загальна вартість необхідних коштів на заміну запчастин, ремонт та фарбування на суму 143047,49 грн. (а.с.12-13).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, як власника автомобіля марки Volkswagen, номерний знак СЕ 7302АТ, на момент ДТП була застрахована ПАТ «Страхова компанія «УНІКА»» згідно полісу № АЕ/4601688 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії полісу до 02 серпня 2016 року. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50 000 грн. (а.с.16).

З рахунку №Сч-000001 від 29 грудня 2015 року, складеного приватним підприємцем ОСОБА_3 вбачається, що вартість запчастин становить 181650 грн. (а.с.14-15).

Встановлено, що розмір заподіяної шкоди відповідачами не оспорюється.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що цивільно-правову відповідальність власника автомобіля Volkswagen, державний номер СЕ 7302АТ застраховано в ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», із останнього на користь позивача підлягає стягненню страхова сума в межах ліміту відповідальності страховика за мінусом франшизи. Обставини ДТП були встановлені повністю, тому ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» необгрунтовано відмовила у виплаті страхового відшкодування у зв»язку з наданням неправдивих відомостей про факт та обставини настання страхового випадку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ч. 1 до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно із ст. 33-1.1 Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач 25 грудня 2015 року звернувся до ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про настання страхового випадку. Страховій компанії були надані пояснення водіїв, довідка про дорожньо-транспортну пригоду. Зокрема, в поясненнях водій ОСОБА_4 зазначав, що він залишив свій автомобіль на вулиці Зеленій, а повернувшись через деякий час, побачив зіткнення автомобілів.

Відповідно до ст.33.3 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов»язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов»язку збреження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилось після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, чи оглядався представником страховика пошкоджений автомобіль, що належить позивачу чи ні. Ні в запереченнях на позов, ні в апеляційній скарзі страхова компанія не оспорює ні характер пошкоджень автомобіля, ні розмір матеріального збитку.

В той же час, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, страхова компанія посилалась на те, що позивач свідомо надав неправдиву інформацію про обставини випадку та механізму отримання пошкоджень автомобіля. Підставою для такої відмови став висновок експертного транспортно-трасологічного дослідження №1264-16-ТТ від 28.02.2016 року, відповідно до якого з технічної точки зору повністю виключається спрацювання подушок безпеки в стоячому автомобілі (при умові виключеного запалювання).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач повідомив страхову компанію про те, що автомобіль був припаркований. Колегія суддів вважає, що ця інформація є правдива та достовірна. Як вбачається із вищенаведеного висновку експертного транспортно-трасологічного дослідження, що спрацювання подушок безпеки залежить від того чи був ввімкнутий замок запалювання чи ні.

Із відповіді сервісного центру ТОВ «Хюндай Мотор Україна» від 06.03.2016 року вбачається, що фронтальні та бокові подушки безпеки можуть бути активовані системою активного захисту на автомобілі який не рухається (швидкість руху дорівнює нулю) в разі відповідного фронтального та бокового удару автомобіля при умовах, що система запалювання ввімкнута, незалежного від того працює двигун чи ні. При вимкнутій системі запалювання та не працюючому двигуну, блок керування активної системи захисту вимикається та система не працює, відповідно при вимкнутій системі запалювання подушки безпеки не активні та не можуть спрацювати (а.с.19).

Отже, позивачем було повідомлено страхову компанію, що автомобіль був припаркований і не рухався. Проте, страховою компанією не було з»ясовано чи працювала при цьому система запалювання чи ні. Зафіксувавши факт спрацювання подушок безпеки, страхова компанія мала можливість і повинна була з»ясувати ці обставини, проте цього не зробила.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов»язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов»язаний направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Колегія суддів вважає, що саме страхова компанія не повно з»ясувала всі обставини дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого неправомірно відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування.

З огляду на викладені обставини, доводи апеляційної скарги є безпідставними.

За правилами ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст.36 Закону якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно п.5 Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір франшизи складає 1000 грн.

Отже, при вирішенні даного спору суд першої інстанції правомірно стягнув зі страхової компанії на користь позивача розмір страхової виплати з урахуванням наявної в полісі франшизи.

Згідно ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов»язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно ст.36.5 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з виник страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Розмір пені апелянтом не оспорюється, а тому апеляційний судом рішення в цій частині не переглядається.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: