Справа № 449/521/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2016 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді: Гуняк О.Я.,

при секретарі: Баран П.Д.,

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5

про стягнення боргу,-

встановив:

позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за договором позики від 22.12.2014р. у розмірі 57000 гривень, строком до 01.02.2015року, 3% річних, що становить - 2174 гривень та 23421 гривень 77 копійок - інфляційні втрати.

Позов мотивує тим, що 22 грудня 2014 року він із ОСОБА_5 уклали договір позики, на підставі складеної з відповідачем розписки 22.12.2014 року на суму 57000 гривень, строком до 01.02.2015. Покликається на те, що на підтвердження факту передання грошей відповідач надав позивачу розписку.

Звертає увагу суду на те, що по закінченню зазначених строків відповідач позики не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Покликається на ст.ст.525,526,530,610 1046,1047,1049 ЦК. Вважає, що оскільки строк виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору в частині вчасної оплати та повноти було порушено, у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, з відповідача слід стягнути інфляційні збитки та 3% річних за неналежне виконання умов Договору .

В судовому засідання представник позивача - ОСОБА_1 позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві. Повідомив, що вважає хибними твердження відповідача щодо укладення договору позики з погрозою насильства, оскільки такі не знайшли свого підтвердження

Відповідач та його представник - ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечили з огляду на їх незаконність та необґрунтованість. Просили відмовити у задоволенні такого.

Відповідач - ОСОБА_5 пояснив, що у березні в м. Світловодськ Кіровоградської області на прохання ОСОБА_4, він позичив йому гроші в сумі 4000 доларів США. Ця сума була йому потрібна задля повернення боргу - ОСОБА_6. Приблизно 23 листопада 2014 року, ОСОБА_4 повернув йому частину позичених коштів у сумі 21500, що становило 1600 доларів США. 23 грудня 2014 року о 14.00 годині до нього зателефонував ОСОБА_4 і під приводом повернення йому грошей в сумі 2400 доларів США, призначив зустріч у місті Львові в кафе "Львівська мануфактура кави" на вул. Валова,16. Цього ж вечора, близько 21.00 годин, до нього підійшов ОСОБА_4 з трьома незнайомими чоловіками і на надуманих підставах почали вимагати в нього гроші в сумі понад 57000 доларів США. Оскільки, він відмовився давати ці гроші, зазначені особи почали на нього психічно тиснути, погрожували, що поб'ють його. Сприйнявши погрози реально, побоюючись за своє життя та здоров'я, він взяв від них ручку і аркуш паперу і написав те, що ОСОБА_4 та троє невідомих чоловіків йому диктували, а саме: "що позичив у ОСОБА_4 57 875,00 гривень у борг і зобов'язується повернути зазначені кошти до 1 лютого 2015 року". Вважає, що написана ним розписка, внаслідок моральних погроз фізичною розправою з боку позивача та його знайомих лягла в основу даних позовних вимог.

Крім цього, зазначає, що звернувся 29.12.2014 року до місцевого відділу поліції із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення. Внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 189 КК України. Покликається на вимоги ст.ст. 202,626,627,215,203, 231, 216 ЦК України та просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 22.12.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір позики, згідно з яким останній отримав в позику кошти в розмірі 57000 тисяч гривень, терміном до 01.02.2015 року

На підтвердження укладення договору позики представлена письмова розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (а.с.5).

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 02 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом

Згідно із наданими позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем становить 82596. 77 гривень, з яких: 57000 гривень - основна сума боргу; 2174 - 3% річних, 23421.77 гривень - інфляційні втрати.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Правочин, що вчинений під впливом насильства, є оспорюваним. Він визнається недійсним судом за позовом потерпілої сторони, що має бути вчинений у межах позовної давності.

Для визнання правочину недійсним необхідно довести наступні обставини: факт застосування до нього фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; вчинення правочину проти справжньої волі; наявність причинного зв'язку між фізичним або психологічним тиском і вчинення правочину, який оспорюється.

Відповідно до повідомлення Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004792 від 29.12.2014 року, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 189 КК України (а.с. 25)

Постановою ст. слідчого Галицького РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області від 20.03.2015 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004792 від 29.12.2014 року у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України (а.с.60-61).

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29.11.2016 року скасовано постанову слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області Тхір М.В. від 20.03.2015 року про закриття кримінального провадження (а.с.91а)

Свідок ОСОБА_9, товариш відповідача - ОСОБА_5, дав показання про те, що ОСОБА_4 проживав у його квартирі десять днів, за адресою: АДРЕСА_1 та розповідав йому, що позичив у ОСОБА_5 4000 доларів США. В двадцятих числах грудня ОСОБА_5 прийшов до нього в квартиру, щоб почекати на зустріч, яка мала відбутися між ним та ОСОБА_4 Приблизно, через півтора години, ОСОБА_5 повернувся до нього з клаптиком паперу - розпискою, якої особисто не бачив і не читав. Розповів йому, що він пішов до кафе і невідома група людей чинили на нього психологічний тиск, погрожували йому та заставили написати боргову розписку.

Свідок ОСОБА_10, товаришка відповідача - ОСОБА_5, дала покази про те, що в грудні минулого року вона на вулиці зустріла ОСОБА_5 і в цей час йому зателефонував ОСОБА_4, щоб домовитися про зустріч, оскільки хотів йому повернути позичені кошти. Все це їй стало відомо зі слів ОСОБА_5 Згодом, ОСОБА_5 пішов до ОСОБА_9, щоб зачекати на дану зустріч. Ввечері, цього ж дня, їй зателефонував ОСОБА_5 та розповів, що невідомі хлопці у нього вимагали грошей, щось підсунули під ребро і заставили написати розписку. Вона порадила йому звернутися в міліцію.

Свідок ОСОБА_11, товариш відповідача - ОСОБА_5., дав покази про те, що ОСОБА_5 розповідав йому, що у нього ОСОБА_4 позичив гроші, в сумі 4000 доларів США. В грудні минулого року, зателефонував йому ОСОБА_5 та повідомив його, що ОСОБА_4 назначив зустріч в кафе для того, щоб повернути йому борг. Згодом, він зателефонував до ОСОБА_5, такий йому розповів, що на зустрічі троє невідомих хлопців, маючи при собі шокер, дали йому аркуш паперу та заставили написати боргову розписку. Особисто нічого не бачив, все що повідомив знає зі слів ОСОБА_5 Він порадив йому звернутися в міліцію.

Свідок ОСОБА_2, мати позивача - ОСОБА_4, дала покази про те, що її син привіз до неї ОСОБА_5 в м. Світловодськ Кіровоградської області для того, щоб допомогти йому розпочати свою справу, оскільки його звільнили з роботи в м. Києві. Спочатку, ОСОБА_5 з ОСОБА_4 поїхали відпочивати за кордон, скупили речей та мали намір їх продавати, все це відбувалося за кошти її сина. Згодом, ОСОБА_4 прийняв її сина на роботу у свій магазин в м. Світловодськ на посаду менеджера та жив у нього на квартирі. Почались проблеми, пропали два кольца. Через деякий час, син вирішив відкрити ювелірний магазин у м. Львові. ОСОБА_5 мав ним займатися. Винаймили трьохкімнатну квартиру, одна кімната її сина для торгівлі золотом, друга - для ОСОБА_5, а третя - для товариша ОСОБА_5 Однак, за оренду всієї квартири платить її син. За два місяці приїхала бухгалтер і виявила, що магазин перебуває в боргах, оренда, заробітна плата. Тому, змушені були всі борги сплачувати. В результаті син звільняє ОСОБА_5 з роботи. Згодом, вони організували зустріч в кафе з орендарем та запрошували ОСОБА_5, але такий не прийшов. Протягом тижня, ОСОБА_5 погодився на зустріч, але наполягав, щоб на зустрічі не було її. Тому, вона провела сина до кафе, але у середину не заходила. За 30-40 хвилин повернувся син і повідомив її, що ОСОБА_5 дав йому розписку і пообіцяв повернути гроші. Згодом, за їхнім магазином вели спостереженні, тому вони вивезли весь товар. Через два тижні привезли гроші та провели всі розрахунки.

В порушення вимог ст. 60 ЦК України, ні відповідач, ні його представник не представили суду доказів, що розписка написана під впливом насильства і такі судом не здобуто.

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов договору позики від 01.02.2015р., що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов'язань.

При цьому, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави, слід стягнути судові витрати по справі, що складають 825,96 гривень - судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 82 595 (вісімдесят дві тисячі п'ятсот дев'яносто п'ять) гривень 77 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 825 (вісімсот двадцять п'ять ) гривень 96 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Я. Гуняк