Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/1331/16-ц
Провадження № 2/209/871/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого суддді ОСОБА_1

при секретарі Бойко Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист права власності , усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням і проживання у квартирі шляхом вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить вселити її до квартири, розташованої за адресою: м. Дніпродзерждинськ, вул. Енергетиків 28-23, зобов'язавши ОСОБА_3 не чинити їй перешкоди у проживанні та користуванні жилим приміщенням у вищевказаній квартирі.

В обґрунтування свого позову позивачка ОСОБА_2 вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 30 серпня 2010 року. Зареєстровано шлюб у Виконавчому комітеті Української Ради Криничанського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 1.

Дітей від шлюбу вони не мали.

З початку сімейного життя, вони стали постійно проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 у м. Дніпродзержинську, яка належала на праві спільної сумісної власності її чоловікові, ОСОБА_4, та його матері - ОСОБА_5, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 серпня 1993 року Дніпродзержинською ГЕС, згідно з розпорядженням від 20 серпня 1993 року № 238.

04 травня 2012 року, зі згоди співвласників житлового приміщення - її чоловіка і його матері вона була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Квартира була її єдиним постійним місцем проживання.

20 липня 2014 року її чоловік, ОСОБА_4, помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Вона, як спадкоємиця першої черги за законом звернулася до Першої Дніпродзержинської Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Мати померлого, як спадкоємиця першої черги за законом, звернулась до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті сина, оскільки бажала, щоб спадщину прийняла позивачка одноособово.

16 лютого 2015 року, державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської Державної нотаріальної контори їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, на 1/2 частку житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 у м. Дніпродзержинську та зареєстровано в реєстрі за № 3-177.

Право власності на 1/2 частку зазначеної квартири було зареєстровано на її імя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16 лютого 2015 року, за реєстраційним номером: 04.

Після смерті чоловіка вона залишилась проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2. кв. 23 у м. Дніпродзержинську, де було їх спільне з чоловіком майно, її особисті речі, продовжувала сплачувати квартплату та комунальні платежі, і де вона здійснювала догляд за матір'ю чоловіка, яка 13 вересня 2013 року зробила на її імя заповіт на належну їй 1/2 частку квартири.

Але, коли про це стало відомо молодшому сину ОСОБА_5 - відповідачу по справі, ОСОБА_3, то одразу розпочалась війна між членами родини, він тероризував свою матір, психологічно знущався над ними, погрожував, і ОСОБА_5 була вимушена відмінити заповіт, зроблений на імя позивачки. Відповідач вимагав, щоб вона пішла із квартири, а восени 2015 року, коли вона повернулась із базару, де купувала продукти харчування, в тому числі і для свекрухи, то виявила, що замки на вхідних дверях відповідачем буди замінені і він заявив, щоб вона не сміла заходити в квартиру. Він оскорбляв її, погрожував фізичною розправою, замахувався , тому їй нічого іншого не залишалось, окрім того, щоб піти мешкати до своєї старенької матері за адресою: АДРЕСА_4, та вдягати речі, які їй дала сестра, оскільки всі її речі залишились у спірній квартирі.

З приводу протиправної поведінки відповідача і вчиненні їй перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_5, позивачка зверталась до Дніпровського ВП з відповідною заявою, але, після проведеної перевірки, їй було розяснено, між нею і ОСОБА_3 склались цивільно-правові відносини і було рекомендовано звернутись до суду.

У січні 2016 року їй стало відомо, що 09 січня 2016 року ОСОБА_5 умерла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частку квартири АДРЕСА_6. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є син померлої - ОСОБА_3.

Протягом тривалого часу вона намагалась поговорити із відповідачем про мирне врегулювання виниклого між ними конфлікту щодо користування спільною квартирою, однак він категорично відмовляється вирішувати питання щодо квартири мирним шляхом, продовжує погрожувати і чинити перешкоди у користуванні квартирою, хоча дана квартира є її єдиним постійним місцем проживання, іншого житла у власності вона не має і бажає користуватись належною їй нерухомістю.

Оскільки ОСОБА_3 не бажає мирним шляхом вирішувати питання щодо можливості її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, вона вимушена за захистом своїх прав власника звертатись з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та послалася на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач позовні вимоги визнав повністю.

Судом встановлено наступне.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб, позивачка ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 30 серпня 2010 року. Зареєстровано шлюб у Виконавчому комітеті Української Ради Криничанського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 1.(а.с.9)

Після укладення шлюбу , позивачка ОСОБА_2 постійно проживала в квартирі за адресою:м. Кам'янське , АДРЕСА_2, (довідка про склад осіб від 24.03.2016 року).

Квартира за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Енергетиків 28-23 належала на праві спільної сумісної власності чоловікові позивачки - ОСОБА_4, та його матері - ОСОБА_5, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 серпня 1993 року Дніпродзержинською ГЕС, згідно з розпорядженням від 20 серпня 1993 року № 238.(а.с.18)

20 липня 2014 року чоловік позивачки - ОСОБА_4, помер, після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

16 лютого 2015 року, державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської Державної нотаріальної контори ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, на 1/2 частку житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 у м. Дніпродзержинську та зареєстровано в реєстрі за № 3-177.(а.с.15)

Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

З гідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З вищенаведеного суд вбачає, що, являючись власником 1/2 частини спірної квартири, позивачка, на підставі ст.ст.316, 317, 319, 321, 358 ЦК України має право користуватись вказаним нерухомим майном за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

При цьому, згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З урахуванням вищевикладеного, вислухав сторони, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що, будучи обмеженим відповідачем у реалізації свого права на користування належною позивачці 1/2 часткою квартири, розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Енергетиків 28-23, позивачка має право на захист свого порушеного права у судовому порядку шляхом її вселення до вказаної квартири та зобов'язання відповідача не чинити їй перешкоди у проживанні та користуванні житловим приміщенням.

Повний текст викладено 11 жовтня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.355,358,364,391 Цивільного Кодексу України, ст.ст.10,11,60,209, 218 , 211-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист права власності, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням і проживання у квартирі шляхом вселення- задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 до квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Енергетиків 28-23, зобов'язавши ОСОБА_3 не чинити перешкоди їй у проживанні та користуванні житловим приміщенням у вищевказаній квартирі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Лобарчук