Ухвала

іменем україни

28 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Касьяна О.П., Остапчука Д.О., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, правонаступником якої є ОСОБА_5, до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, за касаційними скаргами ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6, ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 19 серпня 2015 року та рішення цього ж суду від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме збудовану терасу площею 33,4 кв. м на АДРЕСА_1.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 серпня 2012 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на самочинно збудовану терасу площею 33,4 кв. м, що розташована на АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19 серпня 2015 року замінено позивача ОСОБА_4 на її правонаступника ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 серпня 2012 року скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 та ОСОБА_4 просять ухвалу та рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Згідно зі ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі в справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Отже, при переході права власності виникає правонаступництво, оскільки припинення права власності у відчужувача і виникнення цього права у набувача відбулось на підставі договору купівлі-продажу (похідний спосіб набуття права власності).

Частиною 1 ст. 376 ЦК Українипередбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК Україниправо власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 7 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» не може бути застосовано правило ст. 376 ЦК України при вирішенні справ за позовами, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудовані тимчасові споруди та про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо).

Таким чином, установивши, що під час розгляду справи ОСОБА_4 відчужила спірний об'єкт нерухомості ОСОБА_7, яка в подальшому здійснила відчуження цього об'єкту ОСОБА_5 й саме за ним зареєстровано право власності на торгово-житлову будівлю АДРЕСА_1, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо залучення останнього відповідно до вимог ст. 37 ЦПК України до участі у справі, як правонаступника позивача.

Крім того, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з безпідставності позовних вимог через відсутність такої обов'язкової обставини для визнання права власності на самочинне будівництво як відведення позивачу земельної ділянки для цієї мети, та того, що тераса є виключно прибудовою до будинку, а відтак право власності на неї не може бути визнано на підставі ст. 376 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційних скарг ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6, ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 19 серпня 2015 року та рішення цього ж суду від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук