Справа № 465/1120/15 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/882/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Берези В.І. і Крайник Н.П.,

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_3-ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5-ОСОБА_6, представника третьої особи-ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 26 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Райффайзен Банк Аваль", ОСОБА_3, за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання іпотечного договору від 16.06.2011 року недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 та Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Райффайзен Банк Аваль", третя особа - Орган опіки та піклування в особі Франківської районної адміністрації Львівської міської Ради про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року ОСОБА_5, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 - позивач по справі звернулася до Франківського районного суду м.Львова із позовом до Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Райффайзен Банк Аваль", ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить визнати іпотечний договір від 16.06.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., який зареєстровано в реєстрі за номером № 2267 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 недійсним.

В обґрунтування позову позивач покликається на те, що 16.06.2011 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №014/7299/83/24033. З метою забезпечення кредитних зобов'язань за кредитним договором №014/7299/83/24033 від 16.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством /ПАТ/ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., про що зроблено запис в реєстрі за №2267.

Відповідно до вищезгаданого іпотечного договору предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 загальною площею 79,8 кв.м. та квартира АДРЕСА_2 загальною площею 106,7 кв.м.

Позивач стверджує, що на момент укладення зазначеного іпотечного договору ОСОБА_5, та її неповнолітній син ОСОБА_7 проживали у квартирах АДРЕСА_1 хоча фактично і не були там зареєстровані. Зазначений факт позивач вважає вагомою підставою для визнання іпотечного договору від 16.06.2011 року недійсним.

06.05.2015 року відповідач на первісним позовом - ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 та Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Райффайзен Банк Аваль", за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 та Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Райффайзен Банк Аваль", третя особа - Орган опіки та піклування в особі Франківської районної адміністрації Львівської міської Ради про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності, просив в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором №014/7299/83/24033 від 16.06.2011 року, в розмірі 7 544 704,10грн. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 79,8 кв.м., вартістю 1 336 930,00 грн. та на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 106,7 кв.м., вартістю 1766 910,00 грн.

Під час розгляду справи позивач за зустрічним позовом зменшив позовні вимоги та просив в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором № 014/7299/83/24033 від 16.06.2011 року, в розмірі 4463701,16 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 79,8 кв.м., вартістю 1 336 930,00 грн. та на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею АДРЕСА_1 загальною площею 106,7 кв.м., вартістю 1766 910,00 грн. та провести реєстрацію права власності ОСОБА_3 на зазначену квартиру відповідним органом державної реєстраційної служби.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 26 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_3, за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання іпотечного договору від 16.06.2011 року недійсним - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 та Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Райффайзен Банк Аваль», за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності - задоволено повністю.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором №014/7299/83/24033 від 16.06.2011 року, в розмірі 4 463 701,16 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) права власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 79,8 кв.м. вартістю 1 336 930,00 грн.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором № 014/7299/83/24033 від 16.06.2011 року, в розмірі 4 463 701,16 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) права власності на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 106,7 кв.м., вартістю 1 766 910,00грн.

Провести реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 відповідним органом державної реєстраційної служби.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_5. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно встановлених обставинах, що мають значення для справи. Звертає увагу, що про час та дату розгляду справи ні вона, ні її представник не повідомлялися належним чином. Також звертає увагу, що позивач за зустрічним позовом не надав суду належних та допустимих доказів набуття відповідачем права грошової вимоги за кредитним договором № 014/7299/83/24033 від 16.06.2011 року. В апеляційній скарзі просить рішення Франківського районного суду міста Львова від 26 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити первісний позов, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.06.2011 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №014/7299/83/24033.

З метою забезпечення кредитних зобов'язань за кредитним договором №014/7299/83/24033 від 16.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством /ПАТ/ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., про що зроблено запис в реєстрі за №2267.

Відповідно до вищезгаданого іпотечного договору предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_5, загальною площею 79,8 кв.м. та квартира АДРЕСА_1 загальною площею 106,7 кв.м.

На момент укладення зазначених кредитного та іпотечного договорів у квартирах АДРЕСА_1 не було зареєстровано жодної особи.

Відповідно до Договору відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (первісний кредитор) та ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" 30 травня 2014 року, договору комісії №300514/2 укладеного між ТзОВ "Фінансова компанія "Сіагал" та ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" 30 травня 2014 року та договору комісії №300514/1 укладеного між ТзОВ "Фінансова компанія "Сіагал" та ОСОБА_3 (новий кредитор) 30 травня 2014 року всі права вимоги первісного кредитора ОСОБА_5 за кредитним договором №014/7299/83/24033 від 16.06.2011 року перейшли до ОСОБА_3. Також первісним кредитором були відступлені та перейшли до нового кредитора права за договором іпотеки від 16.06.2011 року відповідно до договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки.

Оскільки ОСОБА_5 не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, ОСОБА_3, будучи новим кредитором за кредитним договором №014/7299/83/24033 від 16.06.2011 року та новим іпотекодержателем за іпотечним договором від 16.06.2011 року, звернувся до ОСОБА_5 з вимогою-повідомленням від 11.07.2014 року, 14.07.2014 року, 11.09.2014 року, 11.09.2014 року, в якому зазначив про необхідність погасити заборгованість по кредитному договору в сумі 3 858 402,79 грн. У вказаних повідомленнях також було зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, однак з долучених копії повідомлень неможливо встановити, чи отримано адресатом такі вимоги - повідомлення.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості стосовно дій ОСОБА_5 щодо погашення її заборгованості за кредитним договором. ОСОБА_3 зазначає, що вже на суму 7 544 704,10 грн. вимога-повідомлення були направлені ОСОБА_5, проте жодних доказів на підтвердження направлення такої вимоги ОСОБА_5 в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до звітів про оцінку майна від 13.03.2015 року складених фізичною особою підприємцем ОСОБА_10 (сертифікат НОМЕР_2 від 14.03.2012 року) вартість квартири АДРЕСА_1 що належить на праві приватної власності п. ОСОБА_5 станом на 13 березня 2015 року становить 1 336 930,00 грн., вартість квартири АДРЕСА_1 що належить на праві приватної власності п. ОСОБА_5 станом на 13 березня 2015 року становить 1 766 910,00 грн.

Згідно заяви-анкети позичальника на зміни умов кредитування від 21.07.2011 року вбачається, що як позивач так і її чоловік проживає в АДРЕСА_8

Позивачем за зустрічним позовом також були надані письмові докази (довідки з місця проживання та склад сім'ї і прописки № 743 та № 744 від 06.06.2011 року), які свідчать, що на час укладення іпотечного договору за зазначеними квартирами не було зареєстровано жодних осіб.

Згідно договору оренди №1407/09 від 13.07.2009 року квартири АДРЕСА_1 передані в оренду ПП "Ассо Халед" терміном на 12 місяців. Листом ОСОБА_5 від 07.10.2011 року договір оренди №1407/09 від 13.07.2009 року являється діючим та діє до 13.07.2012 року.

Згідно довідки з місця проживання та склад сім'ї і прописки № 680 від 22.04.2013 року, виданої ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в квартирі АДРЕСА_7 ніхто не зареєстрований, як і немає відомостей про проживання за вказаною адресою без реєстрації.

Згідно довідки з місця проживання та склад сім'ї і прописки № 955 від 05.06.2013 року, виданої ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у квартирі АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований, як і немає відомостей про проживання за вказаною адресою без реєстрації.

Під час судового засідання представник Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради повідомив, що виходив з перевіркою за адресою квартири АДРЕСА_1 Під час перевірки було встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_7 за зазначеною адресою не проживають, на момент перевірки у даному приміщенні знаходиться юридична особа. Також представником третьої особи була перевірена квартира НОМЕР_3 в цьому ж будинку, яка зазначена як місце проживання позивача. За вказаною адресою йому повідомили, що там проживають інші особи, прізвища ОСОБА_5 і ОСОБА_7 їм невідомі.

Постановляючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5, що діє в інтересах ОСОБА_7 про визнання іпотечного договору від 16.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., який зареєстрований в реєстрі за №1167 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" як Іпотекодержателем, та ОСОБА_5 як Іпотекодавцем недійсним, суд виходив з тих підстав, що з обставин на які покликається ОСОБА_5 для визнання іпотечного договору не є достатніми для задоволення її позовної вимоги. Колегія суддів з таким висновком погоджується, оскільки в матеріалах достатньо доказів на підтвердження того, що під час укладення спірного іпотечного договору, в квартирах АДРЕСА_1 ніхто не проживав.

Постановляючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 та Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Райффайзен Банк Аваль", третя особа: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності, суд виходив з тих підстав, що у випадку порушення боржником (іпотекодавцем) своїх зобов"язань, по кредитному договору, що в даному випадку ОСОБА_5 було зроблено, в іпотекодержателя - ОСОБА_3 виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки та набуття іпотекодержателем - ОСОБА_3 права власності на нього за рішенням суду, оскільки нормами чинного законодавства передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке є способом звернення стягнення.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з умов кредитного договору кредитним договором № 014/7299/83/24033 від 16.06.2011 року, який забезпечений договором іпотеки від 16.06.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., про що зроблено запис в реєстрі за №2267, датою остаточного погашення Кредиту є 16 березня 2028 року.

Пунктом 1 ст. 24 Закону України "Про іпотеку" визначено, що Відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. В даному випадку відступлення права за іпотечним договором здійснено з одночасним відступленням права вимоги за основним зобов"язанням.

Судом встановлено, що фізична особа не є фінансовою установою в якої наявна ліцензія на здійснення фінансових операцій ОСОБА_3.

Також встановлено, що відступлення права ОСОБА_3 всіх прав вимоги первісного кредитора ОСОБА_5 за кредитним договором №014/7299/83/24033 від 16.06.2011 року, а також відступлення до нового кредитора права за договором іпотеки від 16.06.2011 року здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, поскільки положення ст.1054 ЦК України не передбачає фізичну особу на стороні кредитодавця в кредитних відносинах, а отже, ні фізична особа, ні юридична особа, якщо вона не є банком не можуть бути іпотекодержателями за договором іпотеки, який забезпечує виконання зобов"язання за кредитним договором. Цей перелік є вичерпним.

Відповідно до норм Закону України "Про банки і банківську діяльність", Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", Закону України "Про кредитні спілки", положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого Указом Президента України від 04 квітня 2003 року банки та інші фінансові установи здійснюють свою діяльність на підставі отриманої ліцензії.

Надаючи первісним кредитором ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" кредит ОСОБА_11, кредитор свої дії стосовно видачі кредиту здійснював на підставі відповідних ліцензії.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Як вбачається з вимог-повідомлень ОСОБА_3 від 14.07.2014 року, від 11.09.2014 року, останній повідомляв ОСОБА_5, що нею не виконуються належним чином зобов"язання за кредитним договором, внаслідок чого у неї утворилася перед ним заборгованість, яка станом на 14.07.2014 року складає 2 258 343,62 грн., з них:

-заборгованість за процентами - 404499,65 грн.;

-заборгованість за пенею - 1853843,97 грн.

На підставі положень кредитного договору, ОСОБА_3 вимагав протягом не більше 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги, здійснити дострокове погашення Кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідно до умов Кредитного договору у розмірі 3858402,79 грн., з них:

-заборгованість за кредитом - 1 600 059,17 грн.;

-заборгованість за процентами - 404 499,65 грн.;

-заборгованість за пенею - 1 853 843,97 грн.

Зазначено, що розрахунок зазначеної заборгованості здійснений ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Комерційний Банк "Стандарт" від 30 травня 2014 року за кредитним договором №014/7299/82/24033 від 16 червня 2011 року, укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк аваль" та ОСОБА_5.

Згідно вимоги-повідомлення від 17 квітня 2015 року, яка адресована ОСОБА_5, ОСОБА_3 повідомляє, що нею - ОСОБА_5 не виконуються належним чином зобов"язання за кредитним договором, внаслідок чого у неї утворилася перед ним заборгованість, яка станом на 14.04.2015 року складає 7 544 704,10грн., з них:

-заборгованість за кредитом - 1 600 059,17 грн.;

-заборгованість за процентами - 442 357,92 грн.;

-заборгованість за пенею - 5 520 287,01 грн.

ОСОБА_3 покликаючись на положення Кредитного договору, вимагав протягом не більше 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги, здійснити дострокове погашення Кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідно до умов Кредитного договору у розмірі 7 544 704,10 грн.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку ОСОБА_3 безпідставно було відступлено зобов"язання за кредитним договоромПАТ "Комерційний банк "Стандарт" 30 травня 2014 року, договору комісії № 300514/2 укладеного між ТзОВ "Фінансова компанія "Сіагал" та ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" 30 травня 2014 року та договору комісії №300514/1 укладеного між ТзОВ "Фінансова компанія "Сіагал" та ОСОБА_3 (новий кредитор) 30 травня 2014 року, де всі права вимоги первісного кредитора ОСОБА_5 за кредитним договором №014/7299/83/24033 від 16.06.2011 року, від фінансової установи - банку, яка надала кредит останньому на підставі банківської ліцензії перейшли до ОСОБА_3 - у якого, відсутня будь-яка ліцензія, право надання фінансової послуги.

Судом встановлено, що після відступлення зобов"язань за вищезгаданим кредитним договором ОСОБА_3, останній здійснював нарахування на підставі договору заборгованість за процентами та заборгованість за пенею, тобто вчиняв дії які раніше вчинялися банками на підстава відповідних ліцензій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що зустрічний позов ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності - до задоволення не підлягає за безпідставністю таких вимог.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Пунктом 6.3.1 іпотечного договору передбачено, що одним із видом звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимоги Іпотекодержателя є рішення суду про звернення стягнення у встановленому законом порядку або про право набуття у власність Предмету іпотеки.

Таким чином, лише банк чи інша фінансова установа, якій було відступлено право вимоги за кредитним договором разом з договором іпотеки вправі звертатися до суду із позовом про задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Беручи до уваги вимоги апеляційної скарги про задоволення яких просив апелянт та ті вимоги які судом задоволені, з врахуванням сплаченої суми судового збору за подачу апеляційної скарги, з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 слід стягнути половину понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги, а саме 2009 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст. ст. 309, 313, ч.2 ст.314, ст. ст.316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 26 серпня 2015 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 та Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Райффайзен Банк Аваль", третя особа - Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності - скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні його зустрічного позову до ОСОБА_5, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 та Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Райффайзен Банк Аваль", третя особа - Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності.

В решті рішення Франківського районного суду міста Львова від 26 серпня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 2009 грн. 70 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням рішення законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: В.І. Береза

Н.П. Крайник