УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

МазурЛ.М., Закропивного О.В. Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Чернівецького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до державного господарського об'єднання Концерну «Військторгсервіс», ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Чернівецький прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Державного господарського об'єднання Концерну «Військторгсервіс» (далі - Концерн «Військторгсервіс») та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 14 грудня 2005 року між Державним підприємством Міністерства оборони України «Управління торгівлі Західного оперативного командування» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу приміщення кафе 1-1 - 1-29, загальною площею 397,40 кв. м по АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відчуження вказаного майна відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки дозвіл на його відчуження на момент вчинення правочину Міністерством оборони України не видавався, прокурор просив визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу нерухомого майна від 14 грудня 2005 року.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 жовтня 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу нежитлового приміщення - кафе, загальною площею 397,4 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1,укладений 14грудня 2005 року між Державним підприємством Міністерства оборони України «Управління торгівлі Західного оперативного командування» та ОСОБА_4

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 03 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 жовтня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзіпредставник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позову, який на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, апеляційний суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 338 ЦПК України врахував висновки, викладені в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року та від 16 грудня 2015 року, виходячи із відсутності розпорядчого акта Міністерства оборони України та погодження Фонду державного майна України на відчуження спірного майна, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу від 14 грудня 2005 року не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на укладення такого договору.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В. Закропивний

Т.О.Писана