Провадження № 2/521/5192/16
09 листопада 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 23.12.1998 року між ним та ОСОБА_2, яка діяла у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 як продавця, був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_2 діяла в інтересах своєї неповнолітньої доньки та продавала квартиру від її імені на підставі розпорядження Малиновської рай адміністрації м. Одеси № 1467 від 14.12.1998 року.
В оригіналі договору від 23.12.1998 року зазначено, що його нотаріальне посвідчення не потрібне, у зв'язку з чим він, як покупець, не звертався до нотаріальної контори.
Після укладення договору купівлі - продажу, він разом з членами своєї родини вселився до зазначеної квартири, де вони мешкають і досі.
З метою розширення житлової площі, він вирішив продати зазначену квартиру з метою придбання більшої за площею квартири.
При зверненні до нотаріальної контори, йому було роз'яснено, що оскільки в угоді купівлі-продажу приймала участь неповнолітня дитина в якості продавця, яка через неповну дієздатність не могла бути членом товарної біржі, відповідно такий договір підлягав нотаріальному посвідченню за вимогами діючого на той час законодавства.
Через відсутність нотаріального посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу від 23.12.1998 року, нотаріус не приймає його як правовстановлюючий документ, який підтверджує його права власності на зазначену квартиру.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що набрав законної сили з 01.01.2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до правовідносин, які є предметом даного позову, суд вважає необхідним застосовувати норми, як ЦК України 1963 року, так і ЦК України 2004 року.
Так, в судовому засіданні встановлено, що 23.12.1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діяла у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
Даний договір був укладений на Одеській товарній біржі і 18.01.1999 року зареєстрований за ОСОБА_1 в КП «БТІ» Одеської міської ради в кн. 312 пр. стор. 120 реєстр. 3234, що підтверджується довідкою з КП «БТІ» Одеської міської ради № 475522.67 від 10.08.2016 року.
Згідно довідки №358 від 25.07.2016 року, виданої головою ОСББ «Вікторія» в квартирі АДРЕСА_1, зареєстрований позивач ОСОБА_1 разом із своєю родиною.
Покупець і продавець цілком виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм, установлених цивільним законодавством.
Яких-небудь суперечок між покупцем і продавцем судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при її оформленні не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року.
На підставі ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» зазначена угода на час її укладення не потребувала нотаріального посвідчення. Правовідносини, що склалися між сторонами біржової угоди, мали місце до набрання чинності ЦК України в редакції 2004 року, тому відповідно до п.4 Прикінцевих положень підлягають застосуванню положення ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Відповідно до ст.47 ЦК УРСР, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Факт домовленості позивачів та відповідачів щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема договором купівлі-продажу квартири, копія якого зберігається в матеріалах справи, копією реєстраційного посвідчення КП «ОМБІ та РОН», згідно з яким за позивачами зареєстровано право власності на квартиру, технічним паспортом на квартиру.
Оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, але порушена її форма, суд вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8,10,60,213,215,224-225 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: