Справа № 2-7377/10
Провадження № 4с/524/23/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Середа А.В.,

при секретарі - Кот А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

До Автозаводського районного суду м. Кременчука із скаргою про дії головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ОСОБА_3

В скарзі зазначав, що в Автозаводському відділі ДВС Кременчуцького міського управління юстиції з 04 лютого 2011 року перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 2-7377, виданий 31 січня 2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1510697,33 грн.

В грудні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали мирову угоду по вказаному виконавчому провадженню і звернулися до державного виконавця з проханням передати цю мирову угоду до Автозаводського районного суду м. Кременчука для її визнання.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 січня 2016 року за поданням державного виконавця було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 лютого 2016 було виправлено описку в ухвалі Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 січня 2016 року та визнано мирову угоду, укладену ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Вказана ухвала суду набрала законної сили 11 лютого 2016 року.

23 березня 2016 року, після ознайомленнями з документами виконавчого провадження, скаржнику стало відомо про те, що вказане виконавче провадження до цього часу не закінчене, відповідна постанова не винесена, крім того, в матеріалах виконавчого провадження зявилася нова постанова державного виконавця від 12 листопада 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 151069,73 грн., про яку ні боржнику, ні їй, як представнику боржника не було відомо.

Вважає, що бездіяльність державного виконавця, яка полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження в передбачений законом строк, у невжитті передбачених законом заходів щодо зняття арешту з майна боржника, а також постанова державного виконавця від 12 листопада 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 151069,73 грн., є незаконними.

Ухвала Автозаводського районного суду м. Кременчука про виправлення описки набрала законної сили ще її лютого 2016 року. Заявою від 03 березня 2016 року вона зверталася до відділу ДВС з проханням закінчити виконавче провадження №24236362 на підставі п. 2. ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернути до Автозаводського районного суду м. Кременчука.

Посилаючись на вимоги наведеної вище статті, в своїй заяві від 03 березня 2016 року представник скаржника просила державного виконавця зазначити в постанові про закінчення виконавчого провадження про зняття арешту, накладеного на грошові кошти, рухоме (автомобілі) та нерухоме майно (в тому числі і земельні ділянки) ОСОБА_1; скасувати всі інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання вказаного рішення.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обовязок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Проте за 20 днів, які минули з дати його звернення, виконавче провадження державним виконавцем так і не було закінчене, арешти з майна боржника зняті не були, копія відповідної постанови ні боржнику, ні представнику не направлялася.

Виконавче провадження відносно ОСОБА_1 було відкрите відділом ДВС 04 лютого 2011 року, строк для добровільного виконання рішення суду було надано до 10 лютого 2001 року, але виконане боржником не було.

Не направлення боржнику вказаної постанови позбавило ОСОБА_1 на його своєчасне оскарження, що є порушенням його законних прав та інтересів.

Крім того, постанова про стягнення виконавчого збору від 12 листопада 2015 року не була винесена в окреме провадження, як цього вимагає закон, має номер того ж виконаного провадження № 24236362, яке повинно бути закінченим на підставі п. 2. ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, а також враховуючи приписи частини і статті 6 Закону, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вважає, що є правові підстави для визнання оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 12 листопада 2015 року. ВП №24236362 незаконною та її скасування.

Оскільки про наявність оскаржуваної постанови від 12 листопада 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору скасування та про бездіяльність державного виконавця їй стало відомо тільки 23 березня 2016 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, отже ця скарга подається ним в передбачений ЦПК 10-денний строк з дня, коли їм стало відомо про порушення прав боржника ОСОБА_1

Останній десятий день для подання цієї скарги припав на суботу 02 квітня 2016 року, тому у відповідності до вимог ч. з ст. 70 ЦПК України останнім днем строку є перший після нього робочий день - понеділок 04 квітня 2016 року.

Посилаючись на обставини і підстави викладені в скарзі представник скаржника просив суд Зобовязати державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 2423636, винести постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-7377, виданого 31 січня 2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1510697,33 грн.

Визнати незаконною бездіяльність Головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо не вжиття заходів для зняття арешту, накладеного на все майно боржника у звязку із завершенням виконавчого провадження № 2423636.

Зобовязати державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 2423636 зняти арешти, накладені на все майно боржника, про що зазначити в постанові про закінчення виконавчого провадження;

Визнати незаконною та скасувати постанову Головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ОСОБА_3 від 12 листопада 2015 року про стягнення з боржника викового збору у виконавчому провадженні № 2423636.

Представник скаржника ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримала, просила суд вимоги скаржника задовольнити в повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав.

Субєкт оскарження головний державний виконавець Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, про що надала письмові заперечення.

Судом встановлено, що в Автозаводському відділі ДВС Кременчуцького міського управління юстиції з 04 лютого 2011 року перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 2-7377, виданий 31 січня 2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1510697,33 грн.

В грудні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали мирову угоду по вказаному виконавчому провадженню і звернулися до державного виконавця з проханням передати цю мирову угоду до Автозаводського районного суду м. Кременчука для її визнання.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 січня 2016 року за поданням державного виконавця було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 лютого 2016 було виправлено описку в ухвалі Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 січня 2016 року та визнано мирову угоду, укладену ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Вказана ухвала суду набрала законної сили 11 лютого 2016 року.

23 березня 2016 року, після ознайомленнями з документами виконавчого провадження, скаржнику стало відомо про те, що вказане виконавче провадження до цього часу не закінчене, відповідна постанова не винесена, крім того, в матеріалах виконавчого провадження зявилася нова постанова державного виконавця від 12 листопада 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 151069,73 грн., про яку ні боржнику, ні їй, як представнику боржника не було відомо.

У відповідності до вимог ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Вважає, що бездіяльність державного виконавця, яка полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження в передбачений законом строк, у невжитті передбачених законом заходів щодо зняття арешту з майна боржника, а також постанова державного виконавця від 12 листопада 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 151069,73 грн., є незаконними.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п. 5 затвердженої судом мирової угоди виконавче провадження № 24236362 підлягає закінченню на підставі п. 2. ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий лист підлягає поверненню до Автозаводського районного суду м. Кременчука.

Ухвала Автозаводського районного суду м. Кременчука про виправлення описки набрала законної сили ще її лютого 2016 року. Заявою від 03 березня 2016 року вона зверталася до відділу ДВС з проханням закінчити виконавче провадження №24236362 на підставі п. 2. ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернути до Автозаводського районного суду м. Кременчука.

Крім того статтею 50 Закону передбачені наслідки завершення виконавчого провадження, а саме: у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Посилаючись на вимоги наведеної вище статті, в своїй заяві від 03 березня 2016 року представник скаржника просила державного виконавця зазначити в постанові про закінчення виконавчого провадження про зняття арешту, накладеного на грошові кошти, рухоме (автомобілі) та нерухоме майно (в тому числі і земельні ділянки) ОСОБА_1; скасувати всі інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання вказаного рішення.

Статтею її Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обовязок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Проте за 20 днів, які минули з дати його звернення, виконавче провадження державним виконавцем так і не було закінчене, арешти з майна боржника зняті не були, копія відповідної постанови ні боржнику, ні представнику не направлялася.

Виконавче провадження відносно ОСОБА_1 було відкрите відділом ДВС 04 лютого 2011 року, строк для добровільного виконання рішення суду було надано до 10 лютого 2001 року, але виконане боржником не було.

Частина 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі ненадання боржником у строки встановлені для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Крім того частиною і ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання боржником рішення у строк, встановлений частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір.

Згідно п. 3.7.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. В нашому випадку, оскаржувана постанова була винесена державним виконавцем лише 12 листопада 2015 року, тобто через 4,5 роки після закінчення відповідного строку на добровільне виконання. Вказана обставина свідчить про порушення державним виконавцем порядку та строку винесення постанови про стягнення виконавчого збору в цьому виконавчому провадженні.

Також Законом передбачено, що у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом і частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 40 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Пунктом 8 ст. 28 Закону передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк. В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази направлення відповідної постанови про стягнення виконавчого збору ОСОБА_1, а про її наявність стало відомо лише 23 березня 2016 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Не направлення боржнику вказаної постанови позбавило ОСОБА_1 на її своєчасне оскарження, що є порушенням його законних прав та інтересів.

Крім того, постанова про стягнення виконавчого збору від 12 листопада 2015 року не була винесена в окреме провадження, як цього вимагає закон, має номер того ж виконаного провадження № 24236362, яке повинно бути закінченим на підставі п. 2. ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, тому вона повинна відповідати вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

За таких обставин, а також враховуючи приписи частини і статті 6 Закону, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вважає, що є правові підстави для визнання оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 12 листопада 2015 року. ВП №24236362 незаконною та її скасування.

Статтею 385 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Оскільки про наявність оскаржуваної постанови від 12 листопада 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору скасування та про бездіяльність державного виконавця їй стало відомо тільки 23 березня 2016 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, отже ця скарга подається ним в передбачений ЦПК 10-денний строк з дня, коли їм стало відомо про порушення прав боржника ОСОБА_1

Керуючись ст. 383 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Зобовязати державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 2423636, винести постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-7377, виданого 31 січня 2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1510697,33 грн.

Визнати незаконною бездіяльність Головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо не вжиття заходів для зняття арешту, накладеного на все майно боржника у звязку із завершенням виконавчого провадження № 2423636.

Зобовязати державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 2423636 зняти арешти, накладені на все майно боржника, про що зазначити в постанові про закінчення виконавчого провадження.

Визнати незаконною та скасувати постанову Головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ОСОБА_3 від 12 листопада 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні № 2423636.

Повний текст ухвали буде виготовлено 20.05.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом пяти днів з дня проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області, якщо ухвалу не скасовано.

Суддя: