Справа № 463/4656/15 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/783/2461/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Шеремети Н.О., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О

та з участю прокурора Заяць І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, поданого в його інтересах представником ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, прокуратури міста Львова, Пустомитівського РП Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури шляхом стягнення з Державного бюджету України моральної шкоди у розмірі 359310,0 гривень та витрат на надання юридичної допомоги у кримінальній справі у розмірі 16 000 гривень. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він протягом 59 місяців незаконно перебував під слідством, яке проводилося незаконно, не обєктивно, з порушенням його прав, затягуванням строків його проведення та явним обвинувальним ухилом. Зокрема, зазначав, що 19.05.2010 року заступником прокурора м.Львова ОСОБА_4 порушено кримінальну справа відносно нього, як генерального директора ВАТ «Сортнасіннєовоч» за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.382 КК України, а постановою старшого слідчого прокуратури м.Львова ОСОБА_5 від 25.05.2010 року його було притягнуто, як обвинуваченого за вчинення вказаного злочину. 31.05.2010 року прокурором м.Львова затверджено обвинувальний висновок та скеровано кримінальну справу до суду, однак за клопотанням прокурора матеріали кримінальної справи постановою суду від 03.06.2011 року повернуто для проведення додаткового розслідування прокурору м.Львова. З цього часу і по 31.05.2012 року досудове слідство неодноразово безпідставно зупинялося нібито у зв»язку з його хворобою, відновлювалося лише для проведення тих чи інших слідчих дій, після чого знову слідчим виносилася постанова про зупинення слідства. Оскільки слідством за цей час не було здобуто доказів його винуватості за ч.1 ст.382 КК України, 31.05.2012 року його дії було перекваліфіковано. Згодом 24.09.2012 року матеріали кримінальної справи передано за підслідністю до Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області, де слідчим винесено постанову від 20.11.2012 року про закриття кримінальної справи на підставі п.2 ст.213 КПК України у зв'язку з недоведеністю вини обвинуваченого у вчиненні злочину. Однак, постановою прокурора Пустомитівського району Львівської області від 04.07.2013 року скасовано постанову слідчого Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області від 20.11.2012 року про закриття кримінальної справи, матеріали кримінальної справи направлено слідчому для подальшого розслідування згідно нового КПК України. Протягом періоду з 04.07.2013 року до квітня 2014 року жодних дій по справі слідчим не вчинялось. У зв'язку з цим 09.04.2014 року його захисником було подано скаргу на бездіяльність слідчого СВ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області та прокурора прокуратури Пустомитівського району Львівської області. Після цього, 14.04.2014 року слідчий СВ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 за результатами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000795, виніс постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку із відсутністю в даній події складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.356 КК України. Однак вказана постанова слідчого також була скасована постановою прокурора Пустомитівського району Львівської області. В подальшому, 21.05.2015 року слідчий СВ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 за результатами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000795, виніс постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку з відсутністю в даній події складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.356 КК України, яка на даний час чинна.

Таким чином вважає, що оскільки слідство здійснювалося тривалий час, супроводжувалося численними процесуальними порушеннями, в тому числі безпідставним затягуванням строків слідства, за наслідками його розгляду кримінальне провадження було закрите, а прокуратурою неналежно здійснювалися повноваження нагляду за законністю дій органів слідства, тому він має право на відшкодування моральної шкоди та витрат на надання юридичної допомоги у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Розмір заявленої ним моральної шкоди він вважає розраховано обґрунтовано в пятикратному розмірі мінімального розміру відшкодування за кожен місяць незаконного слідства, визначеного Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки в період слідства йому було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, внаслідок дії якої він був позбавлений можливості виїзду за кордон у робочих питаннях та в цілях відпочинку, крім цього, слідчими проводилися часті обшуки за його місцем праці та проживання, що негативно вплинуло на його родинні зв»язки та відносини з трудовим колективом, іншими акціонерами. Внаслідок таких незаконних дій органів досудового слідства та необґрунтованого затягування строків слідства, він зазнав сильних душевних страждань, справедливою компенсацією яких вважає заявлений розмір моральної шкоди, у зв»язку з чим просив позов задоволити. Також просив стягнути компенсацію понесених ним витрат на залучення правової допомоги під час слідства, розмір якої становить 16 000 грн. та підтверджується угодою, витягом з книги обліку та актом виконаних робіт.

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що кримінальна справа відносно ОСОБА_2 була порушена 19 травня 2010 року. 21 травня 2015 року слідчим СВ Пустомитівського РВ ГУ МВС Україниу Львівській області ОСОБА_6 за результатами кримінального провадження винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 356 КК України. В результаті незаконних дій органу досудового розслідування та прокуратури позивач у період з 25 травня 2010 року до 21 травня 2015 року незаконно перебував під судом і слідством, що в загальному становить більше ніж пятдесят дев»ять місяців. Вказує, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У цих випадках завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Відповідно до статті 2 цього ж Закону, право на відшкодування шкоди виникає, серед іншого, у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримання. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 3 зазначеного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові, з числа іншого, відшкодовуються суми, сплачені громадянином у звязку з наданням йому юридичної допомоги, моральна шкода. Вказує, що виходячи з мінімального розміру заробітної плати на момент звернення з даною позовою заявою, розмір відшкодування не може бути меншим ніж 71 862 грн. Крім того, у звязку з явно незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та затягуванням розслідування відносно позивача, останній був змушений звернутись за юридичною допомогою та відповідно понести значні витрати на отримання правової допомоги, які становлять 16 000 грн. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_2 та його представник в судове засідання апеляційної інстанції не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового засідання (а.с. 168), тому відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити частково, рішення скасувати як таке, що не відповідає вимогам матеріального права в силу вимог п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Районним судом установлено, що 19.05.2010 року заступником прокурора м.Львова порушено кримінальну справу відносно генерального директора ВАТ «Сортнасіннєовоч» ОСОБА_2 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Постановою від 25.05.2010 року ОСОБА_2 притягнуто як обвинуваченого і пред»явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України (а.с.23).

Постановою від 31.05.2012 року змінено кваліфікацію дій обвинуваченого, а постановою від 24.09.2012 року винесено постанову про передачу кримінальної справи за підслідністю до Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області.

Постановою слідчого СВ Пустомитівського РВ ГУМВСУ у Львівській області від 21.05.2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000795 від 04.07.2015 року, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (а.с.23).

Судом також установлено, що дійсно позивач, будучи притягнутий до участі у кримінальному провадженні в якості обвинуваченого, перебував під слідством з 25.05.2010 року до моменту закриття кримінального провадження 21.05.2015 року - 59 місяців.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, районний суд виходив з того, що підставою для закриття кримінального провадження стала неможливість здобуття доказів в підтвердження вини підозрюваного, відтак внаслідок закриття кримінального провадження повна реабілітація особи позивача не відбулася, у звязку з чим у позивача не виникло підстав для відшкодування шкоди у звязку з незаконним перебуванням під слідством.

Проте повністю погодитися з висновками суду не можна.

Пунктом 2 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди спричиненої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Як убачається з матеріалі в справи, постановою слідчого СВ Пустомитівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 21.05.2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000795 від 04.07.2015 року, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, що є з огляду на положення п. 2 ст. 2 Закону «Про порядок відшкодування шкоди спричиненої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду» надає право на відшкодування шкоди. При цьому необхідно встановити факт незаконності дій органів досудового слідства, прокуратури.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.09.2016 року вищезазначену постанову слідчого СВ Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області про закриття кримінального провадження № 0000795 від 04.07.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 356 КК України, скасовано.

У звязку з наведеним позов є передчасним і не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.307 ч.1 п. 2, ст.314 ч.2, ст.316, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 січня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, прокуратури міста Львова, Пустомитівського РП Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: Н.О. Шеремета

ОСОБА_7