ухвала

іменем україни

17 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астрея-XXI», третя особа - ОСОБА_5, про визнання факту перебування у трудових відносинах, внесення запису до трудової книжки про прийняття на роботу, зобов'язання проведення виплати заробітної плати, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання зробити розрахунки та провести відрахування до бюджету України з надання письмових підтверджень, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 05 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що з 28 квітня по 07 липня 2015 року перебував в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Астрея-XXI» (далі - ТОВ «Астрея-XXI») на посаді головного юрисконсульта та був прийнятий на роботу наказом від 28 квітня 2015 року № 28 стажистом з випробувальним строком на два місяці по 27 червня 2015 року.

Зазначив, що за результатами атестації, яка була проведена 06 липня 2015 року, він успішно завершив випробування та його було рекомендовано на заміщення посади юрисконсульта, але директором відмовлено у цьому клопотанні менеджеру з підбору персоналу, а його заяву про припинення трудових правовідносин за згодою сторін залишено без відповіді, та видано трудову книжку без запису про роботу у відповідача.

У зв'язку з чим, ОСОБА_4 просив суд визнати факт його перебування у трудових відносинах з відповідачем на посаді головного юрисконсульта з 28 квітня по 07 липня 2015 року, внести записи до трудової книжки про прийняття на роботу та про звільнення за угодою сторін, зобов'язати відповідача виплатити йому заробітну плату за весь період роботи, виплатити середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу до моменту остаточного розрахунку, здійснити відповідні відрахування до державного бюджету, а також витребувати у відповідача штатний розпис товариства на час прийняття на роботу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, увалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач перебував з ТОВ «Астрея-XXI» у цивільно-правових відносинах на умовах договору підряду.

ОСОБА_4 виконував у ТОВ «Астрея-ХХІ» роботи стосовно правового забезпечення здійсненої товариством господарської діяльності, на умовах договору підряду № 28/04-15, укладеного між сторонами 28 квітня 2015 року.

Згідно з цим договором встановлено строк виконання таких робіт, умови їх прийняття та оплати, що не суперечать загальним, встановлених ст. 837 ЦК України, положенням про договір підряду, за яким одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Факт укладання цього договору з ТОВ «Астрея-ХХІ» позивачем не оспорюється та не спростовується його чинність будь-якими достовірними доказами.

Окрім того, суди встановили, що згідно з службовими записками головного бухгалтера за липень 2015 року ОСОБА_4 в односторонньому порядку припинено роботи, які ним виконані за 2011-2015 роки в обсязі 70 %, вартість яких визначена у розмірі 2 650 грн та з обов'язковими відрахуваннями оплачені у сумі 2 183,72 грн, про що свідчить квитанція про поштовий переказ на його адресу від 03 серпня 2015 року, і цей факт ним також не оспорюється.

Доводи касаційної скарги щодо виникнення між сторонами трудових відносин не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк