Дата документу 22.07.2016
Справа №320/4623/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Сметаніної А.В.,

при секретарі - Горбань Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, за участю заінтересованих осіб - Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду із заявою, відповідно до якої просить встановити факт народження сина ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Севастополь АР Крим від батьків: батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Сполучених Штатів Америки, мати - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України та допустити негайне виконання рішення суду. Заява обґрунтовується тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 вона народила сина в пологовому будинку міста Севастополя Автономної Республіки Крим. 22 липня 2016 року вона через свого представника звернулась до відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області з заявою про реєстрацію народження дитини, однак у реєстрації дитини їй було відмовлено, оскільки в неї відсутнє медичне свідоцтво про народження дитини форми 103/о, затверджене нормами законодавства України. Отримати саме таке свідоцтво вона не може, оскільки народила дитину на тимчасово окупованій території України.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явилась, від її представника, який діє на підставі договору про надання правової послуги з реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження від 21.07.2016 року - адвоката Діденко В.Є. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні заяви в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення заяви.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти встановлення факту народження сина.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 7 ч.1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є громадянином Сполучених Штатів Америки (а.с.7).

ОСОБА_1 є громадянкою України, зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.2).

18 вересня 2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11-12), згідно його перекладу (а.с.13-15).

Судом встановлено, що від фактичних шлюбних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 об 09 годині 14 хвилин народилась дитина чоловічої статі, про що свідчить копія медичного свідоцтва про народження НОМЕР_2, видане пологовим будинком №1 м. Севастополя. Матір'ю дитини вказана ОСОБА_1 (а.с.17).

Відповідно до вказаної копії медичного свідоцтва місце народження дитини є м. Севастополь, Республіка Крим, Російська Федерація.

Згідно з п. 1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 р. сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

З метою реєстрації народження дитини 22 липня 2016 року заявник звернулась до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, однак у реєстрації дитини їй було відмовлено, оскільки нею не були надані встановленого зразка документи, які підтверджують факт народження дитини, а саме медичне свідоцтво про народження дитини форми 103/о, затверджене нормами законодавства України.

Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545 (z1150-06), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о (z1151-06), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545 (z1150-06), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка) про перебування дитини під наглядом лікувального закладу) та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9.

Судом встановлено, що Мелітопольський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відмовив ОСОБА_1 у реєстрації факту народження її дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, глави ІІІ Державної реєстрації актів цивільного стану, п. 2Б ч.1 Державної реєстрації народження фізичної особи та її походження, оскільки нею не було пред'явлено для цього медичне свідоцтво про народження дитини відповідного зразка, передбаченого чинним законодавством України. Тому, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження дитини.

Вказана обставина підтверджується відповіддю Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 22.07.2016 року №2101/05/1-06-100.

Відповідно до ч. ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 р. «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)».

Згідно з ч.1 ст. 122 СК дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 дійсно не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, в зв'язку з чим реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду.

Разом з тим, суд позбавлений можливості задовольнити вимогу заявника в частині встановлення факту народження саме ОСОБА_3, оскільки будь-яких підтверджень народження дитини чоловічої статі з таким прізвищем, ім'ям, по-батькові судом не встановлено, свідоцтва про народження дитини суду не надано.

Копією медичного свідоцтва про народження НОМЕР_1, видане пологовим будинком №1 м. Севастополя, підтверджується лише факт народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 дитини чоловічої статі (а.с.17).

Відповідно ч.3 ст. 257-1 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Таким чином, суд вбачає підстави для часткового задоволення заяви, а саме - встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_3 дитини чоловічої статі в місті Севастополі Автономної Республіки Крим від батьків: батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Сполучених Штатів Америки, мати - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України.

Також з метою захисту прав заявника та її дитини, суд вважає можливим відповідно до статті 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України № 69-V від 03 серпня 2006 року, допустити негайне виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 234, 256-259 ЦПК України, ст.ст. 13, 18 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, за участю заінтересованих осіб - Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_3 дитини чоловічої статі в місті Севастополі Автономної Республіки Крим від батьків: батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Сполучених Штатів Америки, мати - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Суддя: А.В.Сметаніна