Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/4070/16 Головуючий у 1 інстанції: Жупанова І.Б.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Полякова О.З.,

Спас О.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення.

В позові зазначено, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на праві особистої приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 24676609 від 04.12.2009 року та договором купівлі-продажу № 491 від 18.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І.

Квартира придбана за рахунок кредитних коштів згідно кредитного договору № 1-0111002/ФКВ-09 від 18.01.2008 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 50000 доларів США для купівлі квартири.

Договір купівлі-продажу був укладений з відповідачем - колишньою власницею квартири ОСОБА_3, яка згідно вимог договору купівлі-продажу зобов'язалася передати позивачу квартиру для вільного користування та безперешкодного володіння у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень не пізніше 28.01.2008 року, при цьому сплатити заборгованість з комунальних послуг, звільнити квартиру від наявних у ній речей домашнього вжитку, передати позивачу ключі від квартири та технічні документи. Обов'язок продавця передати квартиру продавцю вважається виконаним у момент передачі покупцю ключів від квартири. Відповідач обов'язки за договором не виконала, чим порушує його права як власника житла, створюючи йому перешкоди у користуванні квартирою.

Посилаючись на ці обставини, просив виселити відповідача з квартири АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2016 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що 18.01.2008 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. за реєстровим № 491 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, з цього часу ОСОБА_3, як колишній власник, втратила право користуватися цією квартирою.

Вказаний договір є дійсним, ніким не скасований і не оспорений, заява відповідача про те, що нею не отримувались гроші по договору, спростовуються вказаним договором та матеріалами справи.

Згідно п. 13 зазначеного договору продавець зобов'язується передати квартиру покупцю для вільного користування і безперешкодного володіння у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень не пізніше 28.01.2008 року. При цьому сплатити заборгованість з комунальних послуг, звільнити квартиру від наявних у ній речей домашнього вжитку, передати позивачу ключі від квартири та технічні документи. Обов'язок продавця передати квартиру покупцю вважається виконаним у момент передачі покупцю ключів від квартири.

У зв'язку з тим, що відповідач не виконала свого зобов'язання щодо передання квартири покупцю, позивач 03.02.2015 року та 28.12.2015 року надіслав на адресу відповідача вимогу про усунення перешкод у користуванні належною йому квартирою, які залишені відповідачем без задоволення, відповідач позивача в спірну квартиру не допускає.

Так, статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Положеннями ст. 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню .

При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_3 порушує право позивача на вільне володіння та користування майном, отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії відповідача порушують право власності позивача та перешкоджають ОСОБА_4 вільно користуватися належною йому квартирою.

Зокрема, суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами, ст. ст. 319, 391 ЦК України, дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки позивач у передбаченому законом порядку набув права власності на спірну квартиру, відтак, як законний власник нерухомого майна, має право вимагати усунення перешкод у реалізації його права власності, в тому числі і шляхом виселення особи, яка не була членом його сім'ї, не укладала із ним договору найму житлового приміщення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що ОСОБА_4 не є власником квартири, жодним чином не підтверджено під час апеляційного розгляду, а навпаки, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об»єктів нерухомого майна від 17.11.2016 року власником спірної квартири є ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 336/1014/16

Провадження №22ц/778/4070/16 Головуючий у 1 інстанції: Жупанова І.Б.

Суддя-доповідач: Воробйова І.А.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

13 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Полякова О.З.,

Спас О.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про виселення, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: