У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, який діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання рішення незаконним та скасування рішення, про визнання права на приватизацію квартири та видання свідоцтва про право власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, діючий в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, звернулися до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (далі - КЕВ м. Дніпропетровська) про визнання рішення незаконним та скасування рішення, визнання права на приватизацію квартири та видання свідоцтва про право власності на квартиру.

Позивачі зазначали, що на підставі ордеру № НОМЕР_1 від 14 жовтня 1991 року двокімнатна квартира, житловою площею 29,95 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, була надана ОСОБА_7 на склад сім'ї: він, ОСОБА_8 - дружина, ОСОБА_9 - дочка, ОСОБА_10 - дочка. Згідно з вказаного ордеру сім'я в установленому законом порядку вселилася в зазначену квартиру.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 12 вересня 2005 року наданий дозвіл на переоформлення особового рахунку на вищевказану квартиру на

ОСОБА_2, в зв'язку з реєстрацією нею шлюбу з ОСОБА_3 На сьогодні у квартирі мешкають і зареєстровані: вона, її чоловік - ОСОБА_3, її дочка ОСОБА_4, її онук - ОСОБА_6 Її сім'я проживає у вищевказаній квартирі, іншого житла вони не мають, участі у приватизації житла з державного житлового фонду не приймали.

Позивач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку звернулась до начальника КЕВ м. Дніпропетровська із заявою про передачу в приватну власність (приватизацію) вищевказаної квартири на членів її сім'ї.

Рішенням № 489 від 16 лютого 2015 року КЕВ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, в оформленні передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 відмовлено. Підставами для відмови у приватизації вказаної квартири було те, що вказане військове містечко включено до числа закритих військових містечок, які не підпадають під приватизацію житлового фонду. Інших керівних документів щодо надання повноважень КЕВ м. Дніпропетровська розпоряджатися житловим фондом військових містечок не надходило.

Позивачі просили визнати неправомірним та скасувати вищевказане рішення КЕВ м. Дніпропетровська про відмову у передачі у приватну власність квартири позивачу, зобов'язати КЕВ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вирішити питання щодо приватизації ними квартири та зобов'язати, відповідно до нормативно-правових актів та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і «Положення про Порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, вжити заходи щодо приватизації ними спірної квартири.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, діючого в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення № 489 від 16 лютого 2015 року КЕВ м. Дніпропетровська щодо відмови у переданні в приватну власність ОСОБА_2та членів її сім'ї квартири за адресою: АДРЕСА_3.

Визнано право на приватизацію ОСОБА_2 та членами її сім'ї: ОСОБА_3, ОСОБА_4 і неповнолітнім сином ОСОБА_4 -ОСОБА_6, 2012 року народження, квартири за адресою: АДРЕСА_3.

Зобов'язано КЕВ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, яка використовується позивачами на умовах найму на території відкритого військового містечка за адресою: АДРЕСА_3, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16 грудня 1999 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 квітня

2016 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року в частині зобов'язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, яка використовується позивачами на умовах найму на території відкритого військового містечка за адресою: АДРЕСА_3, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 1999 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, яка використовується позивачами на умовах найму на території відкритого військового містечка за адресою АДРЕСА_1, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16 грудня 1999 року, та залишаючи в іншій частині без змін рішення першої інстанції, апеляційний суд вірно виходив з наступного.

За змістом ст. 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Суди правильно зазначали, що Наказом Міністра оборони України від

15 вересня 2011 року № 569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» встановлений Перелік майна, що безоплатно передається у комунальну власність територіальної громади

смт Черкаське та смт Гвардійське, в який включено, зокрема, військове містечко

№ 3 з житловими будинками, серед яких є і будинок позивачів (інв. № 210).

Так, встановивши, що займана позивачами квартира підлягає приватизації відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», як жиле приміщення згідно Наказу Міністра оборони України від

15 вересня 2011 року № 569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад», та що позивачі є особами, які мають право на приватизацію зазначеної квартири, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування рішення

№ 489 від 16 лютого 2015 року КЕВ м.Дніпропетровська щодо відмови у переданні в приватну власність ОСОБА_2 та членам її сім'ї квартири за адресою: АДРЕСА_3, а також визнання права вказаних осіб на приватизацію спірної квартири.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 квітня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, який діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання рішення незаконним та скасування рішення, про визнання права на приватизацію квартири та видання свідоцтва про право власності на квартиру, за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 квітня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна