Справа № 175/293/16-ц
Провадження № 2/175/112/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності, який в березні 2016 року уточнила та просила визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0629 га, кадастровий номер :01:020:0123, місце розташування: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Кіровська селищна рада, СТ «РАНЕТ-1», діл. №35, цільове призначення для колективного садівництва.

В обґрунтування позову позивачка вказала, що 03 квітня 2008 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу в простій письмовій формі, згідно якого вона купила обєкт нерухомого майна, а саме: садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку загальною площею 629 кв.м. (0,0629 га), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, сщ/рада Кіровська, садівниче товариство «Ранет-1», земельна ділянка № 35. ОСОБА_2 ухилилася від нотаріального посвідчення Договору. Рішенням Третейського суду від 17.04.2008 року Договір було визнано дійсним та право власності на нерухоме майно було визнано за нею, ОСОБА_1 Згодом вона розпочала підготовку документації для оформлення права власності на земельну ділянку та садовий будинок. ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2015 року вона є власником будинку, однак при оформленні права власності на земельну ділянку, виявилося, що вона не має можливості здійснити реєстрацію права власності на земельну ділянку оскільки в рішенні Третейського суду не точно зазначено місцезнаходження земельної ділянки та садового будинку та рішення Третейського суду з 05.03.2009р. не може бути підставою для реєстрації права власності, тому вона звернулася до суду з даним позовом.

Представник позивачки за довіреністю ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Представник Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.62).

Представник Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області у судове засідання не зявився.

Вислухавши сторони, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановлено, що 03 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в простій письмовій формі, був укладений Договір купівлі-продажу (а.с.8), згідно якого ОСОБА_1 придбала обєкт нерухомого майна, а саме: садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, селищна рада Кіровська, садівниче товариство «Ранет-1», будинок № 35, та земельну ділянку загальною площею 629 кв.м. (0,0629 га), кадастровий номер :01:020:0123, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, селищна рада Кіровська, садівниче товариство «Ранет-1», земельна ділянка № 35, що належала ОСОБА_2 на підстві Державного акту на право приватної власності серії ДП ДН №009637 (а.с.9).

За домовленістю сторін на виконання вимог ст. 657 ЦК України договір підлягав нотаріальному посвідченню в розумні строки з моменту його підписання сторонами. ОСОБА_1 запросила ОСОБА_2 до нотаріальної контори для посвідчення договору купівлі-продажу, але ані ОСОБА_2 ані її представник у вказаний час та місце не зявилися, тому сторони по Договору передали вирішення спору до Третейського суду у складі третейського судді Грамс В.А. на підставі спільної угоди від 17.04.2008 року з позовом про визнання дійсним правочину купівлі-продажу земельної ділянки і визнання права власності на зазначений обєкт нерухомого майна.

Так, рішенням Третейського суду від 17 квітня 2008 року, Договір купівлі-продажу нерухомого майно було визнано дійсним та визнано право власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 (а.с.10). У встановленому законом порядку, ОСОБА_1 оформила право власності на будинок, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2015 року (а.с.13). Однак при оформленні права власності на земельну ділянку, виявилося, що в рішенні Третейського суду не точно зазначено місцезнаходження земельної ділянки та садового будинку, і з 05 березня 2009 року рішення Третейського суду не може бути підставою для реєстрації права власності, а тому державним реєстратором було відмовлено в державній реєстрації права власності на земельну ділянку (а.с.15).

Встановлено, що при ухваленні рішення Третейський суд зазначив у резолютивній частині рішення інформацію, про те що земельна ділянка та садовий будинок знаходяться в с. Кіровське, с/т «Ранет-1», 35, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області тобто в межах населеного пункту. Відповідно до наданого для реєстрації витягу з Державного земельного кадастру від 18.06.2015 року земельна ділянка розташована в смт. Кіровське, с/т «Ранет-1», 35, Дніпропетровського району Дніпропетровської області тобто в межах населеного пункту. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП №009637 від 13.12.1996 року, земельна ділянка розташована на території садового товариства «Ранет» Кіровської селищної ради.

ОСОБА_3 відповіді Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за № 574 від 14 грудня 2015 року, садівниче товариство «Ранет-1» () знаходиться на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за межами населених пунктів, а земельна ділянка з кадастровим номером :01:020:0123 розташована в садівничому товаристві «Ранет-1», за межами населених пунктів, на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

На підставі отриманих відомостей до Державного земельного кадастру було внесено зміни про земельну ділянку та надано новий витяг № НВ-016 від 19.01.2016 року та зазначено, що земельна ділянка кадастровий номер :01:020:0123, місце розташування Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Кіровська селищна рада, СТ «РАНЕТ-1», діл. №35 (а.с.25-30).

Відповідно до статті 56 Закону України «Про Третейські суди» виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документа.

ОСОБА_3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» від 05.03.2009 року не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності цим Законом і не виконані на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до листа Верховного суду України від 29.10.2008 року №19-3767/0/8-08, суди на підставі п. 2 ч. 6 ст. 56 Закону України «Про третейські суди» повинні відмовляти в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа на рішення третейських судів, якими визнані дійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок з одночасним визнанням права власності набувачів за такими договорами, оскільки ці справи підвідомчі третейському суду. Визнання правочину дійсним не є підставою виникнення права власності на земельну ділянку. Такий правочин відповідно до ст. 210 Цивільного Кодексу України є вчиненим з моменту його державної реєстрації, що не належить до компетенції третейських судів.

Станом на день подання позову до суду Позивачка є фактичним власником спірної земельної ділянки, кадастровий номер :01:020:0123, місце розташування Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Кіровська селищна рада, СТ «РАНЕТ-1», діл. №35, що підтверджується членством у садовому товаристві «Ранет-1», сплатою внесків, фактом використання зазначеної земельної ділянки та розташованих на неї споруд з моменту укладення Договору купівлі-продажу, а саме з 03.04.2008 року та довідкою від 09.09.2008 року за підписом голови садового товариства «Ранет-1».

Протягом усього часу фактичного відкритого володіння земельною ділянкою та садовим будинком до ОСОБА_1 не було предявлено жодної вимоги стосовно їх повернення колишньому власнику, тобто фактичне володіння та користування зазначеними обєктами нерухомості ніким не оспорюється.

На підставі статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлене договором або законом.

За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зазначеною нормою закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що є підстави для визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, а тому вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 328, 386 ЦК України, ст. 10, 15, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії АЕ № 689715 виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 09 липня 1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку площею 0,0629 га, кадастровий номер :01:020:0123, місце розташування: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Кіровська селищна рада, СТ «РАНЕТ-1», діл. №35, цільове призначення для колективного садівництва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Озерянська Ж.М.