Справа № 442/2633/16-ц
У Х В А Л А

іменем України

"31" березня 2016 р. м. Дрогобич

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Хомик А.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, від імені якої дії адвокат ОСОБА_2, до Уличнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, третьої особи Управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі, про визнання рішення незаконним та зобовязання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати рішення Уличнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області ІІІ сесії VІ скликання, прийняте 28 січня 2016 року за №77 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», яким вирішено надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в частині ведення будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,07 га, яка розташована в с. Уличне Дрогобицького району.

Також просить зобовязати відповідача повторно, виключно у спосіб та порядок, передбачений законом, розглянути питання «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських, яка розташована в с. Уличне Дрогобицького району

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Статтею 107 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається з матеріалів поданої заяви, позивачка в обґрунтування заявлених вимог посилається на неправильність прийнятого відповідачем рішення про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

З огляду на зазначене, вважаю, що розгляд такої справи відноситься до компетенції адміністративного суду, а не суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1, від імені якої дії адвокат ОСОБА_2, у відкритті провадження у справі за її позовом до Уличнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, третьої особи Управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі, про визнання рішення незаконним та зобовязання до вчинення дій.

Розяснити ОСОБА_1, що для вирішення даної справи потрібно звернутись до адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_3