Справа № 379/1761/15-ц Головуючий у І інстанції Бабоїд О. М.
Провадження № 22-ц/780/1803/16 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 33 16.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Поліщука М.А.,

за участю секретаря - Вербової І.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.про стягнення матеріальної та моральної шкоди, який мотивував тим, що 26 квітня 2015 року його знайомий ОСОБА_4 познайомив з молодим чоловіком, якого представив як ОСОБА_3, та пояснив, що останній може допомогти по господарству. Він позичив відповідачу 520 грн., проте розписки не брав. Наступного дня відповідач запропонував йому пофарбувати автомобіль марки Daewoo Lanos зеленого кольору, що належить йому на праві власності. На придбання фарби для фарбування його автомобіля він дав відповідачу 300 грн. При передачі коштів сторонніх осіб не було та розписки він також не брав. Крім того відповідач 03 травня 2015 року та 06 травня 2015 року, тобто двічі виїздив на його автомобілі та витратив 10 л бензину, що коштує 199,20 грн. Також відповідач розібрав магнітолу, обіцяв зібрати, проте протягом трьох тижнів обіцяв полагодити, але так і не полагодив. Коли він пішов до майстра, то останній йому повідомив, що магнітофон дуже зіпсований, зібрати його неможливо і працювати він більше не буде, а тому потрібно купувати новий. Новий магнітофон на даний час коштує 540,00 грн. Відповідач відмовився відшкодувати йому вартість магнітофона, посилаючись на відсутність коштів. При цьому пояснив, що зможе відшкодувати лише в тому випадку, якщо йому повернуть борг в сумі 1500 грн. Також відповідач прожив у нього 10 діб, він дав йому чисту постіль, варив їсти, однак відповідач за надані йому послуги не розрахувався і втік. Договору найму вони не укладали. Позивач звернувся до правоохоронних органів. Відповідача розшукали через 15 днів, він обіцяв все повернути тоді, коли йому самому повернуть борг. Такими протиправними діями відповідача йому було завдано матеріальну та моральну шкоду, пошкоджено автомобіль. Так, після виявлення того, що йому не повернуто кошти та пошкоджено автомобіль він пережив нервовий стрес, протиправні дії відповідача приголомшили його. Він вимушений був звернутися до Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській області, огляд його господарства, розмови знайомих порушили його нормальний життєвий уклад. Пошкоджене майно є для нього справжньою матеріальною цінністю і має важливе значення, довгий час він не міг користуватися своїм автомобілем. На сьогодні він не має відповідних коштів для ремонту автомобіля, не може спокійно спати вночі, думаючи про те, що пошкоджене майно, яке так довго наживав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22, ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, враховуючи вище викладені обставини, які свідчать про завдання йому моральної шкоди, яку він оцінює в 3000,00 грн., та обов'язок по відшкодуванню якої має бути покладено на відповідача, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 9199,20 грн та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 9199,20 грн. та моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано суду висновок Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській області від 17 червня 2015 року про розгляд звернення позивача з приводу позики відповідачеві коштів, користування його автомобілем, виїзд на ньому та пошкодження автомобіля і магнітоли відповідачем. З даного висновку вбачається, що дані дії відповідач не вчиняв, а лише за кошти, надані йому позивачем, придбав в автомагазині матеріали для фарбування автомобіля, які зразу ж передав позивачеві. За таких обставин працівниками Таращанського РВ ГУМВС України в Київській області зроблено висновок про відсутність даних про кримінальне правопорушення та рекомендовано ОСОБА_2 вирішити спірне питання в судовому порядку.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд обгрунтовано виходив з положень ст. ст. 1046-1047, 1167 ЦК України та прийшов до правильного висновку про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені ним позовні вимоги.

Так, згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Будь-якої розписки чи договору позики про передачу грошових коштів відповідачу позивач суду першої інстанції не надав.

Твердження позивача щодо надання відповідачу послуг з найму приміщення та харчування також будь -якими доказами не підтверджено.

Не підтверджено доказами також заподіяння позивачу шкоди шляхом пошкодження автомобіля та магнітоли.

Таким чином, заподіяння матеріальної чи моральної шкоди відповідачем позивачу не доведено.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером правовідносин, що виникли між сторонами та застосував до них відповідні норми права.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилаються апелянти в своїх апеляційних скаргах, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Таращанського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: