Провадження № 2/127/4481/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 червня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Замостянського відділу ДВС м. Вінниці, третя особа управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про скасування заходів забезпечення , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Замостянського відділу ДВС м. Вінниці, третя особа управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, в якій керуючись ст. 154 ЦПК України просив вжити заходи щодо вирішення питання та зняття з бази даних арешту з належного позивачу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляну на таке.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно п.п. 2, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити імя позивача та відповідача, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Однак, позовна заява що надійшла до суду не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України, в позовної заяві не в повній мірі викладено обстави справи та відповідно неможливо встановити зміст позовних вимог.

Так, звертаючись до суду позивач у вступній частині заяви зазначає що це «Позовна заява про скасування заходів забезпечення позову». При цьому, в прохальній частині позивач просить керуючись ст. 154 ЦПК України вжити заходи щодо вирішення питання та зняття з бази даних арешту з належного позивачу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

В той же час, згідно з ч. 4 ст. 154 ЦПК України особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Таким чином, положеннями статей 151 та 154 ЦПК України чітко виокремлюється субєктний склад осіб позовного провадження, як-то сторін або третіх осіб, які приймають участь у розгляді цивільної справи відносно конкретного предмета спору, та наділені процесуальними можливостями подавати суду заяви щодо вжиття заходів по забезпеченню позовних вимог або щодо скасування таких заходів.

Отже, позовна заява про звільнення майна з під арешту та заява про скасування заходів забезпечення є різними за своєю правовою природою процесуальними документами, порядок розгляду яких також різний.

Таким чином, позивачу заявнику слід визначитися в якому порядку він буде здійснювати реалізацію своїх прав, а саме шляхом звернення з позовом про звільнення майна з під арешту або ж шляхом звернення з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Разом з тим, з матеріалів заяви не вбачається, в якій справі та які саме заходи забезпечення позову застосовувалися.

Крім того, Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 4 п. 24 Постанови №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснив судам, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Проте, ні з позовної заяви, ні з доданих документів не вбачається в інтересах кого накладений арешт на оспорюване майно, що позбавляє можливості суд визначитися з колом учасників у даній справі. При цьому, органи ДВС в позовній заяві зазначено відповідачами, що не узгоджується з нормами законодавства.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем, згідно квитанції №15800878 від 14.06.2016р., сплачено судовий збір в сумі 275,61 грн.

Однак, відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн.

Отже, якщо вищевказану заяву розцінювати як позовну заяву, позивачем не доплачено 275,59 грн. судового збору.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява ОСОБА_1 до Замостянського відділу ДВС м. Вінниці, третя особа управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про скасування заходів забезпечення, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Замостянського відділу ДВС м. Вінниці, третя особа управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про скасування заходів забезпечення, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 5 (пяти) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: