АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1863/16
Справа №645/5717/15ц Головуючий 1 інст. -Шевченко Г.С.
Категорія : трудові Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді Бобровського В.В.,

суддів Кокоші В.В.,

Черкасова В.В.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пульсар-92» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пульсар-92» на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Пульсар-92» про стягнення заборгованої зарплати, компенсації за невикористану відпустку, а також середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні з роботи.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідно протоколу загальних зборів засновників ТОВ «Пульсар-92» від 07 серпня 2014 року вона була призначена з 08 серпня 2014 року на посаду директора цього товариства, а наказом від 19 січня 2015 року на підставі рішення позачергових зборів засновників була звільнена з роботи з 20 січня 2015 року, проте в порушення вимог ст..116 КЗпП України відповідачем не було здійснено остаточного розрахунку. З урахуванням уточнення позовних вимог просила суд стягнути на її користь заборговану зарплату за період жовтень 2014 року - січень 2015 року разом з компенсацією за невикористану відпустку та середній заробіток за весь час затримки розрахунку.

Представник ТОВ «Пульсар-92» заперечував проти позову ОСОБА_2 з посиланням на безпідставність позову у зв'язку з відстороненням її від виконанням повноважень директора товариств з 27 жовтня 2014 року та відсутність заборгованості по зарплаті на час звільнення.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Пульсар-92» на користь ОСОБА_2 3357,59 грн. заборгованої зарплати, 1028,31 грн. компенсації за невикористану відпустку , 68470 грн. середнього заробітку за час затримки проведення остаточного розрахунку та на користь держави 728,57 грн. судового збору. Вирішені питання про негайне виконання рішення суду в межах місячного розміру зарплати.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Пульсар-92» рішення суду, я таке, що ухвалене без дотримання норм матеріального і процесуального права, просить скасувати, новим рішенням у позові ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи , перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до положень ст..308 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу ТОВ «Пульсар -92» відхилити з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та під час ухвалення рішення за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

По справі, згідно наданих доказів встановлення та не оспорюється те, що ОСОБА_2 відповідно до протоколу загальних зборів засновників ТОВ «Пульсар-92» наказом від 08 серпня 2014 року№52-ок була призначена на посаду директора товариства та на підставі протоколу позачергових зборів засновників від 27 жовтня 2014 року, у зв'язку з неналежними виконанням посадових обов'язків була тимчасово відсторонена від повноважень директора з 27 жовтня 2014 року без нарахування та виплати зарплати.

На підставі протоколу загальних зборів засновників товариства від 19 січня 015 року за №01/15 та наказу від 19 січня 2015 року №01/01-ОК було припинено повноваження ОСОБА_2 на посаді директора, бухгалтерії було наказано здійснити відповідний розрахунок з позивачем, з урахуванням останнього робочого дня 27 жовтня 2014 року.

При вирішенні справи, за відсутністю документального підтвердження відповідачем розрахунку по зарплаті за жовтень 2014 року, виплаті компенсації за невикористані п'ять днів відпустки за відпрацьований період, судом, з урахуванням визнання позивачем отримання 1864,75 грн. у якості авансу, правомірно прийнято за основу висновку про розмір середньої зарплати за два попередні місяці довідку управління ПФУ у Дзержинському районі м.Харкова від 07 грудня 15 року за якою середньоденна зарплата складає 290,13 грн. за 18 робочих днів жовтня - 5222,34 грн., заборгованість - 3357,59 грн. (5222,34 грн. - 1864,75грн.), а компенсація за невикористану відпустку - 1028,31 грн. у відповідності до п.7 Порядку обчислення середньої зарплати, затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 (із змінами та доповненнями).

З урахуванням встановленого судом факту невиконання відповідачем вимог ст..116 КЗпП України щодо строку розрахунку з ОСОБА_2 при її звільненні з роботи з 20 січня 2015 року, судом підставно, відповідно до ч.1 ст.117 цього Кодексу стягнуто середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення рішення за 236 днів відповідно листа Мінсоцполітики України від 09 вересня 2014 року за № 10196/0/14-14/13 на загальну суму 68470,68 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом вирішено справу поза межами позовних вимог та на підставі власного розрахунку середньої зарплати без зменшення загальної суми середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку, колегія відхиляє за їх безпідставністю, виходячи із того, що у скарзі не оспорюється факт наявної заборгованості по зарплаті за жовтень 2014 року та несплаченої компенсації за невикористану відпустку, яку відповідачем не було розраховано як при звільненні ОСОБА_2 так й при тривалому перебуванні справи у провадженні суду.

Окрім цього у відповідності до положень ст..ст.213, 214 ЦПК України при вирішенні справи судом правомірно встановлені обставини справи та застосовані положення ст..117 КЗпП України як до питань пов'язаних з відповідальністю роботодавця за затримку розрахунку так й до розрахунку середнього заробітку на підставі довідки управління ПФУ із застосуванням Порядку обчислення середньої зарплати, затвердженого Постановою КМУ за № 100.

З огляду на викладене та керуючись ст..ст. 303, 304. 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Пульсар-92» відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В.Бобровський

судді В.В.Черкасов

В.В.Кокоша