Справа № 349/242/16-ц
Провадження № 2/349/152/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 червня 2016 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Могили Р.Г.

секретаря судового засідання Матасової Н.М.

з участю: відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № ЕБРР /G 1401 від 31 липня 2008 року .

Позов обґрунтований тим, що позичальник приватне підприємство приватне комерційно-виробниче підприємство «Перлина Перемишлянщини» (далі ПП ПКВП «Перлина Перемишлянщини» ) не виконує зобов`язань , взятих на себе за умовами кредитного договору, суму кредиту, нараховані проценти за користування кредитними коштами у встановлені договором строки не сплатив, внаслідок чого станом на 11 лютого 2016 року виникла заборгованість у розмірі 187 460,78 грн. На підставі договорів поруки №1 та №2 від 31 липня 2008 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 поручились перед кредитором за виконання юридичною особою ПП ПКВП «Перлина Перемишлянщини» своїх зобов`язань за кредитним договором. Позивач зазначає також , що ця сума підлягає зменшенню на 94 926,67 грн, які вже було стягнуто за рішенням господарського суду Львівської області від 02 червня 2014 року. Просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 102 578,15 грн та 1 538,67 грн. судового збору.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився , в позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. 15 квітня 2016 року на адресу суду надійшло аналогічне за змістом клопотання від іншого представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_3 . повторно не з`явивися в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток.

Відповідачка ОСОБА_1, представник відповідачки ОСОБА_2 позову не визнали зовсім. Пояснили, що дія договору поруки припинилася. Право банку заявити вимогу до поручителів обмежено шестимісячним строком з часу закінчення дії договору. Просили у позові відмовити.

Вислухавши доводи відповідачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 31 липня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ПП ПКВП «Перлина Перемишлянщини» було укладено кредитний договір № ЕБРР /G 1401, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 48 000,00 грн зі сплатою відсотків відповідно до графіка погашення кредиту, який передбачений в Додатку №1 та зобов'язався повернути його до 31 липня 2013 року .

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , а також з ОСОБА_1 були укладені договори поруки №1 та №2 від 31 липня 2008 року.

За змістом пункту 2 договорів поруки поручителі відповідають перед кредитором за виконання зобов'язання боржником у повному обсязі, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Однак, згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України).

З пункту 11 договорів поруки вбачається, що порука діє до повного виконання зобов`язання за кредитним договором.

Таким чином, у вказаних договорах поруки не встановлено строк їх дії відповідно до статті 252 ЦК України, а тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після закінчення цього строку припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Відповідна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України 24 лютого 2016 року № 6-2239цс15.

У кредитному договорі від 31 липня 2008 року № ЕБРР /G 1401 строк виконання основного зобов'язання визначений: строком повного погашення кредиту, яким є 31 липня 2013 року (п.1.3 кредитного договору).

За таких обставин у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 01 серпня 2013 року протягом наступних шести місяців.

Судом встановлено, що Банк звернувся до ОСОБА_3 та ОСОБА_1, як до поручителів з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в березні 2016 року, тобто після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, коли зобов'язання за договорами поруки припинилися на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України.

Керуючись ст.ст.88,209,213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У позові публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а позивачем та відповідачем ОСОБА_3 в цей же строк з дня отримання його копії.

Суддя: Р.Г. Могила