Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.

секретар судового засідання Пиляй І.С., за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 25 грудня 2012 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства „Родовід Банк в особі відділення „Рівненське регіональне управління АТ „Родовід Банк до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського міського суду від 25 грудня 2012 року позов ПАТ „Родовід Банк в особі відділення „Рівненське регіональне управління АТ „Родовід Банк до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 52.1/АА-018.07.2 від 05.12.2007 року у розмірі 18916,08 доларів США, що станом на день винесення рішення судом становить 151139 грн. 47 коп., 15000 грн. неустойки.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» суму сплаченого судового збору у розмірі 3219 грн.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1867/2016 Головуючий у 1 інстанції : Цвіркун О.С.

Доповідач : Григоренко М.П.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В оскаржуваному рішенні суд прийшов до висновку про те, що договір поруки №52.1/АА-018/1.07.2, укладений 05.12.2007 року між ВАТ "Родовід Банк та ОСОБА_1 обумовлює солідарний обов'язок даного поручителя відповідати за належне та своєчасне виконання позичальником ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань.

Вважають дані висновки суду необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи з наступних підстав :

Істотними умовами кредитного договору були : сума кредиту 25 089 доларів США, строк дії кредитного договору до 05.12.2014 року, процентна ставка за користування кредитом 12,5 %річних.

В змісті кредитного договору процентна ставка була визначена за згодою сторін в розмірі 12,5 % річних (п.1.5. Кредитного договору від 05.12.2007 року), детальному розписі сукупної вартості кредиту (додатку №1 до кредитного договору), вказаний же розмір процентної ставки зазначений в Договорі застави транспортного засобу від 05.12.2007 року (п.1.3.2. зазначеного договору), а також в змісті Договору поруки з поручителем ОСОБА_1 (п.1.2. названого договору).

Саме за такий обсяг відповідальності Позичальника поручалася ОСОБА_1 при підписанні Договору поруки №52.1 /АА-018/1.07.2 від 05.12.2007 року (п.1.2. Договору поруки). Зміни цього договору відбуваються в порядку укладення додаткових угод (п.5.5. Договору поруки).

Зі змісту самої позовної заяви, долучених Банком до позовної заяви документів і розрахунку заборгованості, а також змісту оскаржуваного рішення суду вбачається, що по кредитному договору з 13.11.2008 року мало місце підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами з 12,5 % до 14,5 % річних.

Згідно додаткової угоди №1 від 13.11.2008 року між Позичальником та Банком було досягнуто домовленість про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом до 14.5 % річних (а.с. 11).

Однак, з відповідачем ОСОБА_1 - як поручителем, з боку Банку додаткових угод (договорів) з приводу підвищення процентної ставки за користування кредитними коштами укладено не було, про вказаний факт поручитель не знала до часу отримання оскаржуваного рішення суду, в якому було зазначено про вказану обставину.

Жодним доказом в справі не доведено факт досягнення між Банком та поручителем ОСОБА_1 згоди на можливість зміни розміру процентної ставки за основним зобов'язанням і строків їх виплати без підписання додаткової угоди з поручителем.

З наданих Банком документів вбачається, що на адресу ОСОБА_1 Банком направлявся лист-вимога щодо повернення нею всієї суми кредиту, тобто погашення заборгованості по кредиту ще 18 січня 2011 року, в той час як позовна заява з вимогою солідарного стягнення з Позичальника та Поручителя ОСОБА_1 предявлена до суду лише 18 жовтня 2012 року, тобто через 19 місяців з моменту пред'явлення вимоги, тому вважає, що Позивачем (Кредитором) пропущений визначений законодавством України 6-тимісячний строк предявлення вимоги до поручителя ОСОБА_1 від дня настання строку виконання основного зобов'язання, зазначеного в листі-вимозі.

Із цих підстав просить оскаржуване рішення суду скасувати в частині солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору № 52.1/АА-018.07.2 від 05.12.2007 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити, а також стягнути з позивача сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги.

В ході апеляційного розгляду справи представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ „Родовід Банк до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що ці вимоги є обґрунтованими, оскільки позичальник ОСОБА_5 порушив свої зобовязання за кредитним договором, а тому останній разом із поручителями зобовязані в солідарному порядку достроково погасити всю заборгованість по цьому кредитному договору.

Проте, оскаржуване рішення в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором із поручителя ОСОБА_1, на розсуд колегії суддів, підлягає скасуванню, у звязку із неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням в цій частині нового рішення.

По справі встановлено, що між позивачем та ОСОБА_1 05 грудня 2007 року було укладено договір поруки, відповідно до якого остання поручилась за виконання ОСОБА_3 зобовязань по кредитному договору № 52.1/АА-018.07.2 від 05.12.2007 року, відповідно до якого позичальник мав сплачувати плату за користування кредитними коштами, в розмірі 12.5% річних.

Згідно додаткової угоди №1 від 13.11.2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ „Родовід Банк було досягнуто домовленість про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом до 14.5 % річних (а.с. 11).

Будь-які дані, які б свідчили про те, що між позивачем та ОСОБА_1 - як поручителем, також було укладено додаткову угоду, згідно із якою остання погодилась бути поручителем ОСОБА_3 за вищевказаним кредитним договором і після збільшення плати за користування кредитними коштами, в матеріалах справи відсутні і ПАТ „Родовід Банк будь-які заперечення на доводи апеляційної скарги з даного приводу не подали і не спростували ці доводи належними та допустимими доказами.

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто за змістом цих норм, зміна основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності є правовою підставою для припинення поруки.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, зобовязання ОСОБА_1 за договором поруки №52.1 /АА-018/1.07.2 від 05.12.2007 року припинились з моменту укладення додаткової угоди між ОСОБА_3 та ПАТ „Родовід Банк, згідно якої було збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом до 14.5 % річних, а тому позовні вимоги останнього до ОСОБА_1 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 25 грудня 2012 року в частині задоволення позову публічного акціонерного товариства „Родовід Банк в особі відділення „Рівненське регіональне управління АТ „Родовід Банк до ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства „Родовід Банк в особі відділення „Рівненське регіональне управління АТ „Родовід Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 52.1/АА-018.07.2 від 05.12.2007 року - відмовити

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.М. Ковальчук

ОСОБА_6