Ухвала

іменем україни

27 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

ПаріновоїІ.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Козелецької районної державної нотаріальної контори, треті особи: Державна реєстраційна служба Козелецького районного управління юстиції, ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 08 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування, посвідченого 25 лютого 2005 року державним нотаріусом Козелецької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрованого у реєстрі за № 143, вона набула у власність житловий будинок АДРЕСА_1. Зазначений договір 17 березня 2005 року зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації»), реєстровий № НОМЕР_4, за № 99 у книзі 1, що підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно № НОМЕР_3. Після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її батька - дарувальника за договором - їй із листа Козелецької державної нотаріальної контори від 16 жовтня 2013 року № 1426/01-16 стало відомо, що бланк, який був використаний для вказаного договору дарування, не зареєстрований, а сам договір дарування відсутній в нотаріальній конторі. Крім того, у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій від 25 лютого 2005 року за 2005 рік є запис про посвідчення договору дарування житлового будинку між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, але відсутні відомості щодо бланку, який зареєстрований як використаний для вищезазначеного договору, а бланк серії НОМЕР_1 не зареєстровано як використаний для вищезазначеного договору дарування в Автоматизованому робочому місці «Реєстр нотаріальних бланків». Відповідно до архівних даних нотаріальної контори вищезазначений договір дарування відсутній. Внести відповідні відомості до Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів про використання державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори 25 лютого 2005 року спеціального бланку нотаріального документа серії НОМЕР_1 на посвідчення договору дарування житлового будинку не має можливості. Зазначила, що відсутність вказаних відомостей в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів за відсутності вини в цьому позивача унеможливлює реалізацію її права власності на подароване їй майно.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 08 липня 2015 року, указаний позов задоволено.

Зобов'язано Козелецьку районну державну нотаріальну контору внести відомості до програми Автоматизоване робоче місце «Реєстр нотаріальних бланків» про використання бланка нотаріального документа НОМЕР_1 для посвідчення державним нотаріусом договору дарування від 25 лютого 2005 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Судові рішення відповідають зазначеним нормам процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Згідно зі ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії.

Згідно з ч. 3 ст. 209 ЦК України нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленним ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд виходив із того, що державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 під час вчинення 25 лютого 2005 року нотаріальної дії - посвідчення договору про відчуження майна - усупереч п. 22-1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року за № 20/5, не було внесено відомостей до програми Автоматизоване робоче місце «Реєстр нотаріальних бланків» про використання бланка нотаріального документа НОМЕР_1, чим порушено правила нотаріального діловодства та документаційного забезпечення нотаріального процесу, що унеможливлює реалізацію позивачем всіх правомочностей власника, визначених ст. 317 ЦК України, на подароване їй майно.

Крім того, суд зазначив, що договір дарування від 25 лютого 2005 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, є таким, що відповідає вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, вчинений у формі, вставленій законом, нотаріально посвідчений; вказаний договір дарування є дійсним; незаконність набуття права власності на нерухоме майно позивачем не встановлено; право власності позивача на житловий будинок з надвірними будівлями зареєстровано 17 березня 2005 року Ніжинським міжміським бюро технічної інвентаризації, але з вини державного нотаріуса Козелецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 не було внесено відомостей до програми Автоматизоване робоче місце «Реєстр нотаріальних бланків» про використання бланка нотаріального документа НОМЕР_1 для посвідчення договору дарування від 25 лютого 2005 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, що унеможливлює реалізацію права власності позивача на подароване їй майно.

На підставі наявних у справі доказів суд дійшов правильного висновку, що хоча право власності позивача на житловий будинок з надвірними будівлями зареєстровано 17 березня 2005 року Ніжинським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі договору дарування від 25 лютого 2005 року, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, проте за відсутності відомостей у програмі Автоматизоване робоче місце «Реєстр нотаріальних бланків» про використання бланка нотаріального документа НОМЕР_1 для посвідчення державним нотаріусом договору дарування від 25 лютого 2005 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, позивач не зможе реалізувати своє право власності, закріплене ст. 317 ЦК України.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про доведеність та обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність зобов'язання Козелецької районної державної нотаріальної контори внести відомості до програми Автоматизоване робоче місце «Реєстр нотаріальних бланків» про використання бланка нотаріального документа НОМЕР_1 для посвідчення державним нотаріусом договору дарування від 25 лютого 2005 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Вирішуючи указаний позов, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи третьої особи у справі - ОСОБА_4 - про те, що вона має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1, та що відсутня постанова нотаріуса про відмову їй в оформленні права на вказане спадкове майно, є необґрунтованими та не впливають на правильність висновків судів обох інстанцій у цій справі, враховуючи предмет і підстави указаного позову, а також не свідчать про те, що оскаржуваними судовими рішеннями порушено її права.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак