Справа № 685/293/16-ц
Провадження № 2/685/97/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Дондель Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1 та

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знищення фільтруючого колодязя,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу зобовязати свою сусідку ОСОБА_2Г усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по вул. Щорса, 60 в смт Теофіполь, шляхом знищення самочинно спорудженого фільтруючого колодязя, який знаходиться на відстані 5,3 м. до погреба позивача та більше 15 метрів до її житлового будинку на земельній ділянці по вул. Щорса, 58 в смт Теофіполь, що є порушенням вимог будівельних норм і правил.

Крім того, позивач зазначає, що фільтруючий колодязь на території господарства відповідача є господарською спорудою та підлягає технічній інвентаризації згідно п. 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури і житлової політики від 24 травня 2001 року № 127, а тому, через непроведення технічної інвентаризації, в силу ст. 376 ЦК України, він вважається самочинним будівництвом та підлягає знесенню особою, яка здійснила його будівництво, так як самовільне будівництво цього фільтруючого колодязя порушує її права, як суміжного землекористувача.

В ході судового розгляду представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, та пояснив, що коли ще сусідка ОСОБА_2 розпочинала будувати яму для каналізації, просив її не робити близько від його погреба, щоб не було сирості, однак вона не прийняла до уваги його слова. Відповідач побудувала у себе в дворі саме фільтруючий колодязь і після його побудови у погребі позивачки, який побудований значно раніше за фільтруючий колодязь, стала зявлятися вода.

Відповідачем подані письмові заперечення, згідно яких просить відмовити у позові, в яких вказує на те, що 13 квітня 2006 року нею був придбаний житловий будинок по вул. Щорса, 58 в смт Теофіполь. Придбаний будинок був обладнаний ванною та каналізаційною системою з фільтруючим колодязем і жодних заперечень щодо цього від позивача не було. Так як фільтруючий колодязь був об лаштований за 5 метрів від фундаментів житлового будинку і хліва, тому було вирішено переобладнати його у септик, для чого було проведено бетонні роботи та влаштовано бетонну стяжку з люком, що унеможливлює неприємні запахи та не чинить негативного впливу на земельну ділянку. В своєму запереченні відповідач зазначає, що фактично мають місце безпідставні претензії позивача до неї щодо межі між їх земельними ділянками і даним позовом він змушує її погодитися на ту межу, яку вважає правильною представник позивача.

В ході судового розгляду відповідач заперечила проти задоволення позову з підстав, зазначених у її запереченні, та додатково пояснила, що у неї в дворі збудований не фільтруючий колодязь, як стверджує позивач, а септик, який розташований в межах допустимих відстаней до суміжних будівель, які є меншими щодо септика, ніж для фільтруючого колодязя. Для будівництва септику було використано відпрацьовані шини вантажних автомобілів, дно та стінки гідроізольовані, вона періодично замовляє послугу по відкачуванню рідких відходів з септика.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 103 Земельного кодексу України (далі ЗК України), власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоровя людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Позивач ОСОБА_3 являється власником житлового будинку по вул. Щорса, 60 в смт Теофіполь, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок ОСОБА_4, виданого 20 липня 1966 року виконкомом Теофіпольської селищної Ради депутатів трудящих, свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 144938, повторно виданим 05 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції у Хмельницькій області, згідно якого після одруження позивач змінила своє прізвище з «Сторожук» на «Кособуць», дана обставина не оспорюється відповідачем. Позивач також являється власником, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 721972, земельної ділянки площею 0,15 га по вул. Щорса, 60 в смт Теофіполь для обслуговування вищезазначеного будинку.

Відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку по вул. Щорса, 58 в смт Теофіполь на підставі договору купівлі-продажу від 13 квітня 2006 року, посвідченим державним нотаріусом Теофіпольської держнотконтори ОСОБА_5 за № 1054, та земельної ділянки площею 0,15 га для його обслуговування відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії АГ № 412811.

На території свого господарства по вул. Щорса, 58, з тильної сторони будинковолодіння, ОСОБА_2 побудовано фільтруючий колодязь, як каналізаційну споруду для рідких відходів, глибиною 2,4 м. та діаметром 0,5 м., що підтверджується висновком експерта Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 08 листопада 2016 року № 3473/16-26.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачений обовязок підприємств, установ, організацій та громадян при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих обєктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших обєктів зобовязані дотримувати вимог санітарного законодавства.

Пунктом 3.25а Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудуванні і архітектури від 17 квітня 1992 року № 44, визначено, що відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм, але не менше протипожежних норм.

Зокрема, відстань від житлового будинку та літньої кухні до фільтруючого колодязя продуктивністю до 1 м3/добу 8 метрів, а продуктивністю від 1 до 3 м3/добу 10 метрів, також передбачено обмеження мінімальної відстані від фільтруючого колодязя до питного колодязя.

Даними будівельними нормами не передбачено обмеження мінімальної відстані від фільтруючого колодязя до інших господарських будівель або споруд, відмінних від житлового будинку, літньої кухні або питного колодязя.

Обмежень щодо розміщення фільтруючих колодязів не встановлено також Державними санітарними нормами та правилами утримання територій населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоровя України від 17 березня 2011 року № 145.

З інвентаризаційної справи на домогосподарство позивача, акту огляду земельної ділянки від 12 лютого 2016 року, проведеного за заявою позивача комісією в складі заступника селищного голови ОСОБА_6, завідувача сектору містобудування та архітектури відділу ЖКГ Теофіпольської райдержадміністрації ОСОБА_7 та лікаря загальної гігієни санітарно-гігієнічного відділу Ізяславського міжрайвідділення ГУ ДСЕС у Хмельницькій області ОСОБА_8, а також вищезазначеного висновку експерта, було встановлено, що відстань від спірного фільтруючого колодязя відповідача до погреба позивача складає від 5,1 до 5,3 метрів за різними вимірами, а біля погреба позивача розташований хлів. Житловий будинок ОСОБА_3 розташований на відстані 20,1 м. від центру колодязя.

Таким чином, фільтруючий колодязь на території господарства ОСОБА_2 побудований поза межами мінімально допустимих відстаней до житлового будинку, літньої кухні або питного колодязя.

Судом не вбачається підстав для застосування норм щодо мінімально допустимих відстаней між фільтруючим колодязем та погребом, дотримання яких передбачено виключно між фільтруючим колодязем та житловим будинком, літньою кухнею або питним колодязем, тому позов з цієї підстави задоволенню не підлягає.

Суд також не вбачає підстав для задоволення позову з підстави відсутності технічної інвентаризації спірної споруди, виходячи з наступного.

Фільтруючий колодязь відноситься до господарських споруд та підлягає технічній інвентаризації згідно п. 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури і житлової політики від 24 травня 2001 року № 127.

В ході судового розгляду відповідач ОСОБА_2 підтвердила, що дійсно не проводила технічної інвентаризації збудованого колодязя.

Стороною позивача не доведено, що будівництво фільтруючого колодязя на території господарства відповідача порушує її права, як суміжного землекористувача, так як представником не надано жодних доказів на підтвердження факту підвищення вологості у своєму погребі саме після будівництва спірного колодязя та причинно-наслідкового звязку між цими наслідками та відсутністю технічної інвентаризації колодязя.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 152 ЗК України, ст. 376 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», п. 3.25а ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудуванні і архітектури від 17 квітня 1992 року № 44, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.П. Самойлович