Справа № 496/3292/15-ц
Провадження № 2/496/68/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Дранікова С.М.

При секретарі - Віджатої К.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою відповідача, в якої просить суд стягнути з нього спричинену кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 529,98 грн. та моральну шкоду в сумі 15000 грн.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні, посилаючись на те, що злочинними діями відповідача, який завдав їй легкі тілесні ушкодження, їй було спричинено матеріальну шкоду у вигляді витрат на лікування в сумі 529,98 грн. та моральну шкоду, яку вона оцінює в 15000 грн. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав її доводи та правову позицію, на задоволенні позову наполягає

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечує, посилаючись на те, що він злочину не скоював, ніякої шкоди позивачці не завдавав.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.08.2013 року ОСОБА_2 за його клопотанням звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України у зв*язку із зміною обстановки. Згідно мотивувальної частини ухвали встановлено, що 03.02.2013 року приблизно о 13:30 ОСОБА_2, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, в ході конфлікту на побутовому ґрунті з потерпілою ОСОБА_1, умисно причинив останній тілесні ушкодження у вигляді різаної рани другого пальця лівої кісті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно листка непрацездатності АВМ №740561 та витягу з історії хвороби позивачки, 4.02.2013 року вона звернулася до лікаря із хворобами на погане самопочуття, пов*язане з нападом відповідача, їй було поставлено діагноз неускладнений гипертензивний криз, та прописані ліки каптопрес, уронефрон та бисопролол. Суд враховує в якості доказу спричинення матеріальної шкоди аптечні фіскальні чеки на придбання вказаних ліків на загальну суму 95,80 грн. та товарний чек на придбання супутніх ліків магнію сульфід, дібазол, папаверін, датований 4.02.2013 роком, на суму 4,45 грн. Суд не враховує в якості належних та допустимих доказів спричинення матеріальної шкоди квитанції про благодійні внески, оскільки вони не відносяться до обов*язкових витрат, та поштові квитанції, відношення яких до справи суду не роз*яснено.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача стягненню підлягає документально доведена шкода в сумі 100,25 грн.

Згідно з ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, з чого виходить позивач про оцінці заподіяної йому шкоди.

Суд погоджується з твердженням позивачки, про те, що їй була спричинена моральна шкода, але вважає заявлений нею розмір шкоди завищеною. Справедливою, розумною та співмірною суд вважає суму шкоди 2000 грн., яку належить стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10,60,88,209,212,215,218 ЦПК України, ст.ст. 23,1166,1167 ЦК України, суд:

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 100,25 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення, або з дня отримання його копії.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_3