Справа № 645/751/16-ц
Провадження № 2/645/1072/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.,

при секретарі - Тереховській І.О., Чигриновій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання факту родинних відносин та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про визнання факту родинних відносин та визнання права власності, посилаючись на те, що згідно із заповітом від 03.12.2014 року ОСОБА_3, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і все те, на що вона за законом має право, заповіла позивачу ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_3, яка померла 24.03.2015 р. залишилося спадкове майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 в м Харкові. Позивач доглядала за померлою до дня її смерті, за свій рахунок поховала її, і після смерті утримує та доглядає за вказаною квартирою. Однак, по закінченню терміну, на подачу заяви про прийняття спадщини, позивачу нотаріусом було відмовлено, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, тому що відсутні докази родинних стосунків між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та відсутня державна реєстрація договору дарування укладеного між ними. ОСОБА_3 06.10.2005 р. подарувала квартиру, що належить їй на праві приватної власності, своєму єдиному родичу - внучатому племіннику (онук її рідної сестри) ОСОБА_5. Квартира АДРЕСА_1 в м Харкові була у власності померлої ОСОБА_3І на підставі свідоцтва про право власності та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом відповідно до договору дарування. 15.06.2014 р. ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначену квартиру. За життя ОСОБА_5, не було складено заповіт. З огляду на, що у ОСОБА_5 спадкоємців за заповітом і законом, крім ОСОБА_3, немає, тому вона, відповідно до ст. 1265 ЦК України, має право на спадкування за законом п'ятої черги. Відповідно до ст. 1269 ЦК України ОСОБА_3, у встановлений законом термін, подала державному нотаріусу заяву про прийняття спадщини, тому вона фактично прийняла спадщину після свого внучатого племінника ОСОБА_5. 03.12.2014 р. ОСОБА_3 склала заповіт на користь позивача на все своє майно. У той же день ОСОБА_3 оформила довіреність на ім'я позивачки, в якій крім усього уповноважила її оформити на її ім'я спадок після смерті внучатого племінника ОСОБА_5, який вона фактично прийняла. Але після закінчення терміну на подачу заяви про прийняття спадщини, нотаріус державної нотаріальної контори відмовила ОСОБА_3 в видачі свідоцтво про право на спадщину. Встановлення юридичного факту родинних відносин між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 має значення для належного оформлення права на спадок і отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 Майнових суперечок з приводу заявлених вимог про спадкування зазначеної квартири немає, але Харківська міська рада вважає, що так само має право на вищевказану квартиру. Інших спадкоємців, ні за законом, ні за заповітом, після смерті ОСОБА_5 і ОСОБА_3 не має. Тому позивачка просила встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3І та ОСОБА_5, а саме, що ОСОБА_5, який помер 15.06.2014 р. є онуком ОСОБА_6, померлої 27.11.2008г., яка є рідною сестрою ОСОБА_3, померлої 24.03.2015р., та визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, право власності на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 в м Харкові, яку ОСОБА_3І успадкувала від ОСОБА_5 відповідно до права на спадкування за законом п'ятої черги.

В подальшому позивач позовні вимоги уточнила та просила не розглядати питання щодо встановлення факту родинних відносин, а лише визнати право власності за нею на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7, який діяв на підставі довіреності, вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім того, позивач зазначила, що спадкодавець ОСОБА_3 звернулась до неї з проханням доглянути її. Позивач стала допомагати ОСОБА_3, прибирала її квартиру, ходила в магазин та готувала їжу. В грудні 2014 року ОСОБА_3 залишила на її користь заповіт, а в березні 2015 року ОСОБА_3 захворіла та померла. Після смерті ОСОБА_3 позивач поховала її та прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори.

Представник відповідача ОСОБА_8 міської ради ОСОБА_9 до судового засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заперечення, згідно яким зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просили в задоволення позову відмовити. (а.с. 74-77).

Під час судового засідання по справі були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_3 мешкала одна, потім з онуком сестри, вони називали один одного бабуся та онук. ОСОБА_3І за життя казала, що інших родичів у неї не має, всі померли. ОСОБА_3 бажала залишити квартиру онуку сестри ОСОБА_5, але він помер. Після смерті ОСОБА_3 її поховала позивач із своєю матір»ю.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона мешкала по сусідству з ОСОБА_3, яка за життя розповідала, що мешкає із онуком сестри ОСОБА_5, який хворів, інших родичів у них не було .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона листоноша, ОСОБА_3 знала з 1980 року, приносила їй пенсію та кореспонденцію. З ОСОБА_3 мешкав онук сестри ОСОБА_5, у них були добрі відносини, у ОСОБА_5 не було дружини та дітей, він помер до ОСОБА_3

Суд, вислухавши сторону позивача по справі, представника позивача, зясувавши позицію відповідача, вислухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть І-ВЛ № 491376, виданого 25.03.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3, померла 24.03.2015 року.(а.с.7). Похованням ОСОБА_3 займалась позивач по справі, що було встановлено в судовому засіданні,згідно показань свідків та договору-замовлення № 243/53 на організацію та проведення поховання.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт від 03.12.2014 року, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_13, реєстровий номер 4-594, згідно якого, ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, заповіла все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті та на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.6)

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.12.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 (а.с.9).

Згідно договору дарування від 06.10.2005 року ОСОБА_3 подарувала, а гр. ОСОБА_5 прийняв у дар квартиру № 27, що знаходиться в м. Харкові, пр. Московський, 250-в. (а.с.11)

Згідно ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч.4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

В судовому засіданні встановлено, що зазначений договір дарування від 06.10.2005 року не пройшов державної реєстрації, фактично майно не було передано ОСОБА_5, так як ОСОБА_3 до дня смерті мешкала в спірній квартирі, яка їй і належала на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 25.08.1993 року № 15367, зареєстрованого в КП Харківське міське БТІ 06.09.1993 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого нотаріусом 05.07.2005 року, р/н 4-905, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно та КП Харківське міське БТІ 15.07.2005 року, по ? частині квартири згідно зазначених свідоцтв, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 31.05.2016 року.

Згідно ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1268, 1269 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно листа Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 31.03.2016 р. за № 1023/02-14 та копії спадкової справи, вбачається, що після смерті ОСОБА_3, померлої 24 березня 2015 року, яка мешкала за адресою: м. Харків, пр.. Московський, 250-В, кв.27, заведено спадкову справу № 611/2015, яка містить заяву від 01.07.2015 р. ОСОБА_1, що мешкає за адресою АДРЕСА_3, про прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 01.07.2015 року, вбачається, що в нотаріальній конторі зберігається заповіт від імені ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідчений 03.12.2014 року, стан заповіту - чинний.

Суд приймає до уваги, надані докази та пояснення сторони позивача ОСОБА_2 про прийняття спадку, який належав ОСОБА_3, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в належний строк, інших спадкоємців, згідно повідомлення нотаріуса не зверталось.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщину після померлої ОСОБА_3 позивач прийняла, що підтверджується матеріалами справи, а саме зверненням до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством, у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Таким чином, суд вбачає встановленим, що позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла 24 березня 2015 року. Також судом встановлено, що ОСОБА_3, на день смерті належала на праві власності спірна квартира, тому позивач має право на отримання спадку, так як прийняла спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, тому суд вважає, що є наявні підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру № 27 будинок № 250 В по пр. Московському в м Харкові.

Таким чином, оцінюючи в сукупності надані докази в процесі розгляду справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є мотивованими та підлягають задоволенню в частині визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, щодо іншої частини позовних вимог про встановлення факту родинних відносин, то позивач в цій частині вимоги не підтримала та просила не розглядати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 328, 1216, 1217, 1218, 1270, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання факту родинних відносин та визнання права власності за заповітом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру № 27 будинок № 250 В по пр. Московському в м Харкові, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 24 березня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя