Справа № 357/3258/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Солом`яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву Квартирно-есплуатаційного відділу м. Біла Церква до ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із зазначеною вище позовною заявою.

Вказував, що на підставі ордеру № 63 від 04.02.2013 року старшині ОСОБА_2 та його родині: дружині ОСОБА_1 та сину ОСОБА_3 було надано право на зайняття житлової площі в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначав, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Посилаючись на пп. 3.16, 3.18, 5.1, 5.2, 5.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 року, позивач просив виселити ОСОБА_1 з кімн. 112 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач та її представник, надавши письмові заперечення, в задоволенні позову просили відмовити.

Крім того, відповідач пояснила, що вона сплачує комунальні послуги за гуртожиток та на даний час за спірною адресою проживає лише вона та її малолітній син ОСОБА_4 , іншого житла в неї не має.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

04.02.2013 року на ім`я старшини ОСОБА_2 , який проходить службу (працює) у в/ч НОМЕР_1 , а також його сім`ї у складі ОСОБА_1 (дружина) та ОСОБА_3 (син), надано право на зайняття житлової площі в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР (далі ЖК), виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Положеннями ч. 1 ст. 116 ЖК закріплено, що наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення (ч. 3 ст. 116 цього Кодексу).

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач посилається на Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 року № 737.

Так, відповідно до п. 3.16 вказаної Інструкції особа, звільнена з військової служби, яка має вислугу менше ніж 10 років, підлягає виселенню зі службового жилого приміщення з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством. Підлягають виселенню зі службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення колишні члени сім`ї військовослужбовця, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу.

Виселення здійснюється в судовому порядку за позовом командування військової частини та КЕВ (КЕЧ) району, на обліку в яких перебуває службове жиле приміщення (п. 3.18 Інструкції).

Згідно п. 5.10 наведеної Інструкції, підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу, і колишні члени сім`ї військовослужбовця чи працівника, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу, а також особи, які підпадають під підстави, передбачені статтею 116 Житлового кодексу Української РСР.

Правилами ст. 124 ЖК Української РСР визначено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Стаття 125 вказаного Кодексу визначає осіб, яких не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення, зокрема, одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що наявність у командування квартирно-експлуатаційного відділу права звернутися до суду з позовом про виселення з службового приміщення колишнього члена сім`ї військовослужбовця, який проживає у ньому після розірвання шлюбу, не спростовує положень статті 125 ЖК щодо наявності переліку осіб, яких не може бути виселено із службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно роз`яснень, які викладені у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду СРСР «Про практику застосування житлового законодавства» від 03.04.1987 року № 2, до одиноких осіб крім одиноких матерів, які не створили в подальшому сім`ю, можуть відноситися, зокрема, розлучене подружжя, який залишився проживати в службовому приміщенні після вибуття з нього іншого з подружжя, удовець, усиновитель, опікун (піклувальник).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач та її син ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , а рішенням Апеляційного суду Київської області від 09.06.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку на утримання сина ОСОБА_5 .

Відповідно до наявних в матеріалах справи копії довідки Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації від 04.05.2012 року № 08495 та копії інформаційної довідки щодо наявності нерухомого майна, відсутні відомості про наявність у ОСОБА_1 прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, а також оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити, оскільки відповідач по справі входить до переліку осіб, яких не може бути виселено із службового приміщення без надання іншого житлового приміщення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
В задоволенні позовної заяви Квартирно-есплуатаційного відділу м. Біла Церква до ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Ю. Цуранов