Номер провадження 2/754/481/16
РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Омегабанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про захист прав споживача, визнання договору факторингу недійсним

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом про визнання частково недійним договору факторингу від 28.11.2012 року, укладеного між ПАТ «Омегабанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омегабанк» та нею укладено кредитний договір № 2630/0308/45-004.

Відповідно умов зазначеного Договору кредит надавався з метою придбання квартири № 61 в буд. 26 -А по вул. Мілютенка в м. Києві.

28.11.2012 року між банком та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу № 15 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, в тому числі й вимог за кредитним договором, укладеним з позивачем.

Позивач вважає зазначений договір факторингу недійсним з тим підстав, що у ТОВ «»Факторингова компанія «Вектор Плюс» на час укладання угоди не було правових підстав для відступлення прав вимоги щодо фізичної особи - не суб'єкта господарювання, ні Банк, ні факторингова компанія не повідомили належним чином позивача про відступлення права вимоги за кредитним договором, кредитором не надано акт прийняття - передачі документів за кредитним договором відповідно Договору факторингу, не надано первинних бухгалтерських документів, які підтверджують факт передачі грошових коштів за придбання Товариством прав вимоги у первісного кредитора.

Посилаючись на викладене позивач просить її вимоги задовольнити.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача - ПАТ «Омегабанк» в судові засідання не з'явився, надавши заяву про розгляду справи без його участі (а.с. 31).

Представник відповідача - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та дослідивши письмові докази в справі суд встановив наступне.

12.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1, укладено Кредитний договір № 2630/0308/45-004 ( т. 1 а.с. 9 - 13).

Відповідно умов зазначеного Договору Банк надав позичальнику кредит в розмірі 59 000 дол. США строком до 11.03.2033 року.

Кредит надавався позивачу з метою придбання квартири АДРЕСА_1.

З метою забезпечення зазначеного кредиту 12.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1, укладено Іпотечний договір № 2630/0308/45-004-Z-01, предметом іпотеки відповідно якого є квартира, на придбання якої надавався кредит (т.1 а.с. 109 - 112).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2012 року встановлено, що ОСОБА_1 умови кредитного договору № № 2630/0308/45-004 від 12.03.2008 року належним чином не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 73 035, 41 дол. США, що еквівалентно 583 772, 03 грн. (т. 2 а.с. 229).

Зазначеним рішенням Печерського районного суду м. Києва заборгованість за кредитним договором стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу № 15 (т. 1 а.с. 5 - 8).

Відповідно п. 2.1. якого Банк відповідно до умов даного Договору відступає Фактору свої права вимоги заборгованостей по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованостей боржників, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації а Фактор шляхом надання фінансової послуги Банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі , що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

З витягу з Реєстру заборгованостей боржників, який є Додатком № 1 до Договору про відступлення прав вимоги вбачається, що за даним договором відступлено також право вимоги за кредитним договором № 2630/0308/45-004 від 12.03.2008 року, що укладений з ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 105).

Крім того, факт передачі Документації за Договором факторингу № 15 від 28.11.2012 року , у тому числі і щодо вищезазначеного кредиту, підтверджується Актом прийому - передачі від 08.01.2013 року (т. 1 а.с. 107 - 108).

14.12.2012 року позивач була повідомлена про відступлення прав вимоги за її борговими зобов'язаннями перед ПАТ «Сведбанк» ТОВ «»Факторингова компанія «Вектор Плюс», що підтверджується долученою нею до позову копією зазначеного повідомлення (т.1 а.с. 4).

Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Підставами недійсності договору відповідно ст. 203, 215 ЦК України є невідповідність змісту правочину цього Кодексу, відсутність у особи, що його укладає, необхідного обсягу цивільної дієздатності, невільне волевиявлення учасника правочину та невідповідність його внутрішній волі, не спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, ним обумовлених, вчинення батьками (усиновителями) правочину в супереч правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Позивачем та його представником не надано суду доказів наявності правових підстав для визнання договору факторингу недійним.

Так, в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ТОВ «»Факторингова компанія «Вектор Плюс» на час укладання угоди не було правових підстав для відступлення прав вимоги щодо фізичної особи - не суб'єкта господарювання; ні Банк, ні факторингова компанія не повідомили належним чином позивача про відступлення права вимоги за кредитним договором; кредитором не надано акт прийняття - передачі документів за кредитним договором відповідно Договору факторингу, не надано первинних бухгалтерських документів, які підтверджують факт передачі грошових коштів за придбання Товариством прав вимоги у первісного кредитора.

Зазначені обставини не можуть слугувати підставами для визнання договору недійним.

Крім того, в ході розгляду справи судом встановлено, що на час укладання оспорюваного договору ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» мала право здійснювати фінансові операції, зокрема факторингу (т. 2 а.с. 241, 242), позивач була повідомлена про відступлення прави вимоги за кредитним договором, в ході розгляду справи відповідач надав суду докази прийняття - передачі документів за Договором факторингу.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість вимог позивача, а тому відмову в їх задоволенні в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в задоволенні позову про захист прав споживача, визнання договору факторингу недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя