Справа № 136/1772/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Шевчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що з 24.07.2006 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (далі - відповідач), який було розірвано 11.03.2014 року. У шлюбі в подружжя народився син - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1), який проживає разом з позивачем.

Під час шлюбу подружжя придбало квартиру № 1 з належними до неї будівлями та спорудами, а також земельну ділянку площею 0,1000 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_3) за адресою: АДРЕСА_1 (далі - майно), яке зареєструвало на ім'я ОСОБА_2

З метою проведення повного розрахунку з продавцем за придбане майно, 13.07.2007 року між ВАТ КБ "Хрещатик" і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 86/568/07/фо, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 55 200 гривень на строк до 12.07.2023 року зі сплатою 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечено Іпотечним договором № 86/568/07/фо, який укладено 13.07.2007 року між ВАТ КБ "Хрещатик" і ОСОБА_2, за умовами якого предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,1000 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_3), а також квартира АДРЕСА_1.

Погашення кредиту до розлучення відповідач здійснював за рахунок спільних коштів подружжя, а після розлучення виконання зобов'язань за кредитним договором здійснювала позивач за рахунок власних коштів. В червні 2016 року позивач достроково виконала зобов'язання за кредитним договором. Таким чином, вищевказане майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбане під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя.

Оскільки домовленості щодо поділу спільного майна подружжя з відповідачем не досягнуто, позивач просить суд визнати вищевказане майно спільною сумісною власністю подружжя, а також розділити його визнавши за нею право власності на ? частки земельної ділянки площею 0,1000 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_3), а також квартири АДРЕСА_1.

Позивач подала до суду заяву в якій просила позов задовольнити, а справу розглянути у її відсутність.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій також вказав, що позов визнає.

Оскільки особи, які беруть участь у розгляді справи скористались правом на розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалює рішення на підставі наявних в справі даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

24.07.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб ОСОБА_2 з ОСОБА_1, що підтверджується даними в Свідоцтві про шлюб (а.с. 6).

У шлюбі в подружжя народився син, ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с. 8).

11.03.2014 року Липовецький районний суд Вінницької області ухвалив у справі № 136/379/14-ц рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області 24.07.2006 року, актовий запис № 39.

Після розлучення син залишився проживати разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується даними, які вказані в довідці № 2419 (а.с. 52), яка видана 21.09.2016 року Липовецькою міською радою.

Під час шлюбу ОСОБА_2 придбав квартиру № 1 в житловому будинку з належними до неї будівлями та спорудами, а також земельну ділянку площею 0,1000 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_3) за адресою: АДРЕСА_1, яке зареєстрував на своє ім'я, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 05.07.2007 року (а.с. 10-11), реєстраційним свідоцтвом (а.с. 12), Державним актом серії НОМЕР_4 про право власності на земельну ділянку (а.с. 14), витягом з Державного реєстру правочинів № 4237138 (а.с. 13).

З метою проведення повного розрахунку з продавцем за придбане майно, 13.07.2007 року між ВАТ КБ "Хрещатик" і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 86/568/07/фо, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 55 200 гривень на строк до 12.07.2023 року зі сплатою 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечено Іпотечним договором № 86/568/07/фо (а.с. 15-17), який укладено 13.07.2007 року між ВАТ КБ "Хрещатик" і ОСОБА_2, за умовами якого предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,1000 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_3), а також квартира АДРЕСА_1.

Погашення кредиту до розлучення відповідач здійснював за рахунок спільних коштів подружжя, а після розлучення виконання зобов'язань за кредитним договором здійснювала позивач за рахунок власних коштів, що підтверджується квитанціями (а.с. 19-46). В червні 2016 року позивач достроково виконала зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, у зв'язку з чим з Державного реєстру Іпотек було виключено відомості про обмеження за Іпотечним договором № 86/568/07/фо від 13.07.2007 року.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) спільна праця подружжя. Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що вищевказане майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбане під час шлюбу за спільні кошти подружжя.

Оскільки домовленості щодо поділу спільного майна подружжя з відповідачем не досягнуто, вказане стало приводом для звернення позивача до суду з зазначеним позовом.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 Сімейного кодексу України).

З зазначеного слідує, що частки сторін в спірному майні є рівними, отже позивач має право на визнання за нею право власності на ? частки, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, який не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі").

Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 57-60, 88, 158, 174, 212-215 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_3), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1, яка складається з: веранда 111, кімнати 1-4, кімнати 1-3, загальною площею 38,0 кв.м., житлова площа 26,5 кв.м., погріб "В", убиральні "Г", гаража "Д", сарай "д".

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на ? ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, яка складається з: веранда 111, кімнати 1-4, кімнати 1-3, загальною площею 38,0 кв.м., житлова площа 26,5 кв.м., погріб "В", убиральні "Г", гаража "Д", сарай "д".

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на ? ідеальну частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_3), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Право власності на вищевказане нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.І. Стадник