Справа № 209/2730/16-ц
Провадження № 2/209/1347/16
"20" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Решетник Т.О.,
за участю секретаря Драгунцевої С.М.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа - відділ реєстрації зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, втратила право користування квартирою АДРЕСА_1. Зобов'язати відділ реєстрації зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради Дніпропетровської області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2.
На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (Інтернаціоналістів) у м. Кам'янському Дніпропетровської області. Дана квартира належить йому на підставі договору купівлі-продажу, укладеному між ним та продавцем ОСОБА_3 27 жовтня 2005 року. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 5097. Відповідач по справі є колишньою дружиною позивача. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.06.2012 року. Після розірвання шлюбу відповідач у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, особисті речі, які належать відповідачу у квартирі відсутні, про що 23 червня 2016 року ТОВ «Крона-Сервіс 2» складено відповідний акт. Факт не проживання відповідача у квартирі також можуть підтвердити сусіди, які мешкають поруч. Оскільки відповідач ОСОБА_2 не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1 позивач, як власник квартири не має змоги вільно користуватися і розпоряджатися своєю власністю, не може продати або подарувати свою квартиру, якщо стане таке питання. Також відповідач, залишаючись зареєстрованою у його квартирі ставить його в скрутне матеріальне становище. Оскільки йому доводиться сплачувати за неї комунальні послуги, які зараз коштують недешево.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову.
Представник третьої особи - відділу реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справ за відсутності їх представника, проти позову не заперечували.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та продавцем ОСОБА_3 27 жовтня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстр. № 5097, зареєстрований в реєстрі права власності на нерухоме майно ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за № 12190687, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 27.10.2005 р., витягу з Державного реєстру правочинів, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.13, 14, 16).
З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб № 672 від 02.09.2005 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.06.2012 року шлюб було розірвано, що підтверджується копією рішення суду (а.с. 7).
Судом встановлено, що у вищевказаній у квартирі АДРЕСА_1 крім власника ОСОБА_1, зареєстровані: його дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 000914582 ТОВ «Інфо-Ком» (а.с.12).
Із матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу відповідач у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з липня 2012 року по сьогоднішній день, що підтверджується актом про не проживання від 23 червня 2016 року, складений ТОВ «Крона-Сервіс 2» (а.с.8).
З доводів позовної заяви вбачається, що наявність реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає позивачу вільно користуватися і розпоряджатися своєю власністю, він не може продати або подарувати свою квартиру, якщо стане таке питання. Також відповідач, залишаючись зареєстрованою у його квартирі, ставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки йому доводиться сплачувати за неї комунальні послуги.
За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2 дійсно відсутня у квартирі АДРЕСА_1 більше року без поважних причин. Вказаний факт, на переконання суду, свідчить про відсутність у відповідача інтересу до спірної квартири, як до приміщення, що потрібне їй для проживання. Факти створення відповідачу з боку позивача перешкод у проживанні в цій квартирі, судом у судовому засіданні не встановлені.
Суд вважає, що перебування відповідача на реєстраційному обліку у належному позивачу будинку перешкоджає здійсненню ним у повному обсязі гарантованого Конституцією України права власності, яке згідно із ст. 321 ЦК України є непорушним.
Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням (квартирою), є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов'язання відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради зняти відповідача з реєстрації, суд виходить з того, що відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради є у справі третьою особою. Такий процесуальний статус виключає можливість покладення на нього рішенням суду будь-яких обов'язків.
Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Визнання відповідача такою, що втратила право користування житловою площею (квартирою), вже є достатньою підставою для зняття її з реєстрації місця проживання в такому жилому приміщенні в порядку ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".
За наведених обставин у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226, 232 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа - відділ реєстрації зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
У іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.
Суддя Т.О. Решетник