Справа № 209/865/16-ц
Провадження № 6/209/84/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря Петропольської М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, в якому просив обмежити боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: м. Дніпродзержинськ, б. Будівельників, 41-110, у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань згідно рішення суду № 187/256 від 27.05.2015 року, виданого Петриківським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 06.03.2015 року до повноліття дитини.

В обґрунтування свого подання державний виконавець вказує, що в Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції знаходиться на виконанні виконавче провадження з примусового виконання рішення суду № 187/256 від 27.05.2015 року, виданого Петриківським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 06.03.2015 року до повноліття дитини. 06.10.2015 року державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження, відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення, про що винесено відповідну постанову, копії якої надіслано сторонам. Боржник ОСОБА_2 ухиляється від щомісячної сплати аліментів. Враховуючи суму заборгованості за виконавчим документом, яка станом на 23.03.2016 року складає 11682,15 грн. та відсутності реального погашення боргу, також беручи до уваги, що боржник приховує від державного виконавця дані стосовно отримання доходів, вважає, що ОСОБА_2 може виїжджати за межі України, тому боржника можливо обмежити у цьому праві до повного виконання цивільних зобов'язань.

Вивчивши матеріали подання, суд вважає подання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із справи вбачається, що постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 від 06.10.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду № 187/256 від 27.05.2015 року, виданого Петриківським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 06.03.2015 року до повноліття дитини.

Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

В матеріалах справи відсутні докази про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, що останній у передбаченому порядку викликався до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області з приводу виконання судового рішення та погашення боргу, що державним виконавцем вживались передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи щодо встановлення місця проживання боржника та наявність у нього майна, на яке може бути звернено стягнення.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що він ухилявся від виконання своїх боргових зобов'язань та що за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця. Державний виконавець посилається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань.

Згідно ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України, до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен є вільним залишати свою країну, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Забезпечення майнових прав не може здійснюватись шляхом обмеження основоположних свобод.

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Таким чином, у разі задоволення подання, боржник буде обмежений у свободі пересування, яка гарантується Конвенцією Про захист прав людини і основоположних свобод і Конституцією України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

На підставі ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції до Апеляційного суду Дніпропетровської області, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Решетник