Справа № 523/3135/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"23" березня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про зняття арешту. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло за №19339 від 09 березня 2000 року позивачу та членам його сім'ї - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1.

Після смерті батька позивача, співвласника вказаної квартири, позивач у нотаріуса дізнався, що про арешт вищевказаної квартири. Відомості про арешт внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна на підставі постанови б/н 24.10.2006 р. державного виконавця виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси Ю.В. Антонович, а також постановою № 224873, 20.11.2002р., ВДВС Ленінського РУЮм. Одеси.

У першому випадку об'єктом обтяження є квартира АДРЕСА_2, де позивач зазначений як власник, а в другому випадку об'єктом обтяження є 1/3 частини цієї квартири, якою власником є також позивач.

Позивач стверджує, що вищевказані постанови не містять в собі жодних ідентифікуючих фізичну особу даних, крім прізвища, імені та по-батькові. Унаслідок цього, фактично відбувся збіг прізвища, імені та по-батькові позивача із даними іншого боржника.

В звязку з чим, позивач звернувся до відповідача з вимогою зняти всі арешти з належного позивачу майна. Однак позивачу було відмовлено у задоволенні заяви, оскільки виконавчі провадження не збереглись у зв'язку з завершенням строку їх зберігання. При цьому, позивачу було запропоновано звернутися до суду.

На підставі викладеного, позивач просить:

постановити рішення, яким зняти арешт та заборону відчуження з усього майна, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, накладений постановами АА 224873, 20.11.2002 р., ВДВС Ленінського РУЮ м. Одеси та від 24.10.2006 р. виконавчою службою у Суворовському районі м. Одеси.

В судове засідання позивач подав заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги, а також справу просив розглянути у його відсутності.

Представники відповідача в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло за №19339 від 09 березня 2000 року позивачу та членам його сім'ї - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1.

Після смерті батька позивача, співвласника вказаної квартири, позивач у нотаріуса дізнався, що про арешт вищевказаної квартири. Відомості про арешт внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна на підставі постанови б/н 24.10.2006 р. державного виконавця виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси Ю.В. Антонович, а також постановою № 224873, 20.11.2002р., ВДВС Ленінського РУЮм. Одеси.

Так постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.11.2002р. серії АА 224873, державним виконавцем Ленінського районного відділу ДВС ОСОБА_4 був накладений арешт на № 1/3 частину квартира АДРЕСА_2, яка була зареєстрована за ОСОБА_1, проте дані про ідентифікаційний номер боржника та дату його народження не вказано.

З листа Суворовського відділу ДВС ОМУЮ № 5695 від 24.02.2016р. вбачається, що виконавче провадження в межах якого накладався арешт постановою від 20.11.2012р. серії АА 224873 було завершено, а також знищено у звязку із закінченням строку його зберігання.

Судом встановлено, що постановою першої державної виконавчої служби у Суворовському районі від 24.10.2006р. був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_3. Постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Суворовського РУЮ був знятий арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_1.

Однак, оскільки постановою першої державної виконавчої служби у Суворовському районі від 24.10.2006р. був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_3 накладався арешт на всю квартиру, то залишився не знятим арешт з 2/3 частини даної квартири.

Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може вернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до абзацу 3 пункту 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Таким чином, оскільки в даних виконавчих провадженнях фактично збігались лише дані відповідача з боржниками, а саме його прізвище, імя та по-батькові, проте інші данні державними виконавцями не перевірялись, то відсутні підстави для накладення арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 391 ЦК України, ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про зняття арешту задовольнити.

2. Зняти арешт з 1/3 частки квартири АДРЕСА_3, який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.11.2002р. серії АА 224873, державного виконавця Ленінського районного відділу ДВС ОСОБА_4, яка належить ОСОБА_1.

3. Зняти арешт з квартири АДРЕСА_3, який був накладений постановою першої державної виконавчої служби у Суворовському районі від 24.10.2006р., державного виконавця Антонович Ю.В.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя