У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона надала ОСОБА_2 в борг, під розписку 2890 євро, строком на 6 місяців зі сплатою процентів в розмірі 57,80 євро щомісячно.

Зазначила, що у зв'язку з порушенням ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань та ухиленням останньою від повернення коштів і сплати процентів, була змушена звернутися із позовом до суду, про стягнення з відповідача на її користь суми боргу - 2890 євро, що еквівалентно 73 735,46 грн, та процентів в сумі 1098,2 євро, що еквівалентно 28 019,47 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 12 травня 2016 року позов задоволено в повному обсязі.

Вирішено питання судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позичальник належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання по поверненню суми позики та сплати процентів.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 15 березня 2014 року отримала в борг від ОСОБА_3 2890 євро, строком на 6 місяців з дня написання розписки і зобов'язалась сплачувати проценти за користування позикою в розмірі 57,80 євро на місяць (про що свідчить власноруч складена розписка і нею не заперечувалось в судовому засіданні).

Крім того встановлено, що між сторонами і раніше укладались подібні договори позики грошових коштів у гривнях і доларах США (які виконані).

Частково заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 зазначила, що 15 лютого 2014 року повернула ОСОБА_3 5 000 грн (що еквівалентно 431 євро) та 300 доларів США (що еквівалентно 223,45 євро).

Крім того зазначила, що 15 серпня 2014 року вона повернула ще 5000 грн (що еквівалентно 290 євро) та 10 серпня 2015 року повернула 100 євро, а також зауважила, що проценти сплачувалися нею по листопад 2015 року, оскільки останній платіж за процентами у сумі 1410 грн за жовтень було нею сплачено 15 жовтня 2015 року.

Разом з тим, вказані суми в розмірі 5000 грн і 300 доларів США було повернуто у лютому 2014 року, тоді як спірна суму боргу була надана відповідачу у березні 2014 року. Крім того валюта повернення позики (гривні та долари США) не співпадає з умовами договору (позика у євро). Але, як встановлено судами і узгоджується з поясненнями сторін, вказані суми сплачені на виконання попереднього договору позики, що укладався між тими ж сторонами у гривнях та доларах США.

Доказів на підтвердження повернення сум у серпні 2014 року, серпні 2015 року та жовтні 2015 року відповідач не надала (записи щодо повернення грошових коштів, які зроблені в особистому записнику відповідача не можуть вважатись належними та допустимим, в розумінні ст.ст. 10, 58-60 ЦПК України, доказами).

Таким чином, відповідач не довела суду факту часткового погашення боргу за договором позики від 15 березня 2014 року.

А відтак суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 12 травня 2016 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк