Ухвала

іменем україни

27 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова ВладиславаВолодимировича - Матвєєва Віталія Юрійовича на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику було передано грошові кошти у розмірі 780 120 грн. на строк до 26 березня 2027 року із сплатою 16 % річних за користування кредитними коштами з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно графіку. Одночасно в забезпечення зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за вказаними кредитним договором та договором поруки. Разом з тим, позичальник та поручитель не виконують своїх зобов'язань. Станом на 27 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 889 674,27 грн., в тому числі: за тілом кредиту - 769 855,02 грн., за відсотками за користування кредитом - 119 819,25 грн.

Враховуючи викладене, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» суду заборгованості за основним кредитом - 769 855,02 грн., суму заборгованості за відсотками - 119 819,25 грн., а всього - 889 674,27 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. - Матвєєв В.Ю., посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати вказані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Враховуючи, що в частині задоволення позовних вимог судові рішення заявником не оскаржуються, тому відповідно до ст. 335 ЦПК України в цій частині - не є предметом касаційного перегляду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду про задоволення позову частково, апеляційний суд виходив із того, що позичальник не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а тому до стягнення з останнього підлягає заборгованість за кредитним договором у розмірі 889 674,27 грн. Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про припинення договору поруки з ОСОБА_7

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції повністю погодитись не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 27 березня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику було передано грошові кошти у розмірі 780 120 грн. на строк до 26 березня 2027 року із сплатою 16 % річних за користування кредитними коштами з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно графіку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одночасно в забезпечення зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного, реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором, за яким відповідач зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Зобов'язання за кредитним договором позичальник не виконує, тому станом на 27 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 889 674,27 грн., в тому числі: за тілом кредиту - 769 855,02 грн., за відсотками за користування кредитом - 119 819,25 грн.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного СудуУкраїни від 09 вересня 2015 року у справі № 6-933цс15.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, визнавши, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі недоліки у розгляді справи не вплинули на суть ухваленого рішення, апеляційний суд згідно зі ст. 308 ЦПК України ухвалою відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення без змін і обов'язково наводить у ній мотиви, з яких доводи апеляційної скарги відхиляються.

Установлено, що 29 серпня 2008 року ПАТ «Кредитпромбанк» направив поручителю ОСОБА_7 повідомлення-вимогу про погашення заборгованості по кредиту станом на 29 серпня 2008 року до 29 вересня 2008 року (а.с. 56 - 57).

Враховуючи наведене, місцевий суд дійшов висновку, що порука припинилася, оскільки строк дії договору поруки не встановлено, а банк протягом шести місяців з дня направлення вимоги не звернувся до суду з позовом до поручителя про стягнення боргу.

Разом з тим, залишаючи без змін рішення місцевого суду, апеляційний суд зазначив, що порука припинилася частково, лише в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами шестимісячного строку, а в частині послідуючих платежів, строк позовної давності яких не сплинув, не припинилась, що суперечить рішенню суду першої інстанції, в якому зазначено про припинення договору поруки повністю.

Таким чином, суд апеляційної інстанції залишив рішення суду першої інстанції без змін, зробивши інший правовий висновок.

Крім того, рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 липня 2011 року звернуто стягнення не предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 27 березня 2008 року (а. с. 43).

Таким чином, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції на вищевказане уваги не звернув та з урахуванням встановлених рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 липня 2011 року обставин, не перевірив наявності підстав для припинення поруки, не встановив строк, з якого відповідач припинив сплату чергових платежів, не перевірив, чи виконано вищевказане рішення суду, не звернув уваги, що вимога про дострокове погашення кредиту не направлялась та передчасно залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, ухвала апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 335, 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - Матвєєва Віталія Юрійовича задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська