АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1485/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

15 березня 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаним позовом та просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_9, а розгляд справи проводити без участі позивачки, яка виїхала з території України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2016 року позовну заяву повернено позивачеві у зв'язку із недотриманням правил підсудності.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6, вказуючи на незаконність вищевказаної ухвали, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду

по суті.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно до вимог п.1 ч.І ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_6, районний суд виходив з того, що факт проживання особи (позивача чи відповідача) за певною адресою, зокрема у АДРЕСА_1, не свідчить про її зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи місце перебування; за даними адресного бюро ні позивач, ні відповідач не зареєстровані на території м. Черкаси та Черкаської області, а тому вважав її поданою без дотримання правил

підсудності.

Колегія судців повністю погоджується із такими висновками суду першої інстанції,

враховуючи слідуюче.

Положення ч. 1 ст. 109 ЦПК України встановлюють правило загальної підсудності у цивільних справах, зокрема позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

В той же час, норми діючого процесуального права у ст. 110 ЦПК України визначають підсудність справ за вибором позивача (альтернативну підсудність), а саме позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (ч. 2 ст.110 ЦПК України).

Позовні вимоги у даному спорі про розірвання шлюбу дозволяють позивачеві користуватися правом вибору альтернативної підсудності, проте, як вбачається зі змісту позовної заяви та наданої представником позивача заяви від 18 квітня 2016 року (а.с. 18), позивач пред'явила позов без посилання на норми ч. 2 ст. 110 ЦПК України, а вказувала на ч. 1 ст. 109 ЦПК України та п. 9 ст. 110 ЦПК України.

Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи), (п. 9 ст. 110 ЦПК України)

У позовній заяві зазначено, що відповідач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд першої інстанції, дотримуючись процесуальних норм права, зокрема керуючись ч. 3 ст. 122 ЦПК України, звертався до адресного бюро з метою встановлення зареєстрованого місця проживання чи тимчасового перебування відповідача ОСОБА_9

Проте, згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУМДС УДМС України у Черкаській області ні відповідач, ні позивачка зареєстрованими по м. Черкаси та Черкаській області не значаться.

Відповідно до вимог ч. З ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а суд згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Вказуючи на останнє відоме місце проживання відповідача у м. Черкаси, позивачкою належних та допустимих доказів на підтвердження таких доводів не надано, в зв'язку із чим колегія суддів такі посилання представника ОСОБА_6 і у апеляційній скарзі вважає голослівними.

Відомості про місце проживання та місце перебування особи вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - паспортний документ), довідки про звернення за захистом в Україні, (абз. 2 п. 1.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів)

Проте, як вбачається із єдиного наданого позивачем доказу останнього місця проживання відповідача - свідоцтва про шлюб ще від 27 лютого 1998 року вбачається, що відповідач народився у м. Севастополь, (а.с. 5) Інших даних про реєстрацію місця проживання, чи хоча б перебування ОСОБА_9 матеріали справи не містять

Посилання апелянта на вказівку в позовній заяві на адресу АДРЕСА_1 як на місцезнаходження майна відповідача та на дотримання підсудності за п. 9 ст. 110 ЦПК України не підтверджені будь-якими доказами та оцінюються колегією суддів критично.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. 1 ч. 1 ст.312, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 ОСОБА_7 ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :