Справа № 2-о/756/499/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

при секретарі Івченко В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа - Оболонський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою. В обґрунтування позову зазначено, що заявник є сином ОСОБА_2, який помер у м. Севастополь АРК ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті хвороби - постінфарктний кардіосклероз. Факт смерті підтверджується копією довідки про причину смерті, свідоцтвом про смерть.

Тому заявник просять суд встановити факт смерті ОСОБА_2, який помер у м. Севастополь АРК ІНФОРМАЦІЯ_3

У судовому засіданні заявник не з'явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясував наступне.

У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України, встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

У відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 міс., який починається з часу відкриття спадщини.

Як з'ясовано судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 батько заявника помер у м. Севастополь АРК, що підтверджується медичною свідоцтво про смерть серії 67 № 1655778 від 28.01.2016 р. і причиною смерті є постінфарктний кардіосклероз.

Порядок встановлення факту смерті та її причин, встановлений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженою наказом МОЗ України від 08.08.2006 р. № 545 (Інструкція).

Як з'ясовано судом, у відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання (ч. 3 ст. 17 Закону).

Відповідно до вимог п. 3 Розділу 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні затверджених наказом МЮУ від 18.10.2000 р. № 52/5, у зв'язку із неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану АРК та м. Севастополя на тимчасово окупованій території проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території.

У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-УІІ від 20.10.2014 передбачає, що внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

У даному випадку суд вважає, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (за формою № 106/0), а за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження та смерті підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

При цьому ст. 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення юридичних фактів, які розглядаються судом в порядку окремого провадження.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Тому суд з'ясувавши усі обставини справи, вважає встановленим той факт, що ОСОБА_2 є особою чоловічої статі, уродженцем м. Славянськ Сталінської (Донецької) обл., який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, і який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Севастополь АРК. А оскільки встановлення цього факту необхідно заявнику для оформлення права на спадщину, то заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному об'ємі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 60, ст. 213-215, ст. 256-259 ЦПК України, суд,

ВИРИШІВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, особи чоловічої статі, уродженця м. Славянськ Сталінської (Донецької) обл., який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, і який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Севастополь АРК у віці 65 років, причиною смерті якого є постінфарктний кардіосклероз.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.А. Васалатій