У х в а л а

іменем україни

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Святослав», товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Орловецька», товариства з обмеженою відповідальністю «Берег», товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Дніпро», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 11 вересня 2014 року, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 11 вересня 2014 року, та за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 11 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Святослав» (надалі - ТОВ «Святослав») було укладено два кредитних договори: № КС-242Д від 11 січня 2008 року на загальну суму 720 505,20 доларів США (надалі - КС-242Д) та № КС-310Д 14 липня 2008 року на загальну суму 915 000 доларів США (надалі - КС-310Д). За зазначеними кредитними договорами ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконало в повному обсязі.

Зобов'язання ТОВ «Святослав» за кредитними договорами КС-242Д та КС-310Д перед ПАТ КБ «Приватбанк» було забезпечено: договорами поруки № КС-242Д-П3 від 1 жовтня 2010 року та № КС-310Д-П1 від 1 жовтня 2010 року укладеними між банком та ОСОБА_1; договорами поруки № КС-310Д-П1 від 14 липня 2008 року та № КС-242Д-П1 від 11 січня 2008 року укладеними між банком та ОСОБА_3; договорами поруки № КС-310Д-П2 від 14 липня 2008 року, № КС-242Д-П2 від 11 січня 2008 року, № КС-310Д-П2 від 20 серпня 2012 року, № КС-242Д-П2 від 20 серпня 2012 року укладеними між банком та ОСОБА_2 Зокрема, відповідно до договорів поруки № КС-310Д-П2 від 20 серпня 2012 року, № КС-242Д-П2 від 20 серпня 2012 року ОСОБА_2 поручився за виконання боржником ТОВ «Святослав» зобов'язань за кредитними договорами КС-242Д та КС-310Д всіма майновими активами ТОВ «Берег», ТОВ «Черкаси-Дніпро», ТОВ «Птахофабрика Орловецька».

У зв'язку із невиконанням ТОВ «Святослав» своїх зобов'язань за кредитними договорами КС-242Д та КС-310Д утворився борг на загальну суму 21 837 965 грн 45 коп.

Враховуючи викладене, позивач, з урахуванням уточнень до позовних вимог від 05 липня 2013 року, просив суд скасувати державну реєстрацію змін до статуту ТОВ «Берег» від 24 жовтня 2012 року № 8000093; скасувати державу реєстрацію змін до статуту ТОВ «Черкаси-Дніпро» від 24 жовтня 2012 року № 5000269; скасувати державну реєстрацію змін до статуту ТОВ «Птахофабрика Орловецька» від 24 жовтня 2012 року № 3000368; стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ «Птахофабрика Орловецька», ТОВ «Берег», ТОВ «Черкаси-Дніпро» на свою користь заборгованість по кредитному договору № КС-310Д від 14 липня 2008 року на загальну суму 12 795 685 грн 9 коп. та заборгованість по кредитному договору № КС-242Д від 11 січня 2008 року на загальну суму 9 042 280 грн 36 коп.; стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість по кредитному договору № КС-310Д від 14 липня 2008 року на загальну суму 2 781 953 грн 74 коп. та заборгованість по кредитному договору № КС-242Д від 11 січня 2008 року на загальну суму 3 204 618 грн 22 коп.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава 18 червня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ «Берег», ТОВ «Черкаси-Дніпро», ТОВ «Птахофабрика Орловецька» на користь ПАТ КБ «Приватбанк»:

заборгованість по кредитному договору КС-310Д від 14 липня 2008 року на загальну суму 12 795 685 грн 9 коп., що еквівалентно 1 600 861,39 доларів США, з яких заборгованість за кредитом - 914 928,03 доларів США, заборгованість за відсотками - 415 637,56 доларів США, заборгованість з пені - 270 295,80 доларів США;

заборгованість по кредитним договором КС-242Д від 11 січня 2008 року на загальну суму 9 042 280 грн 36 коп., що еквівалентно 1131274,91 доларів США, з яких заборгованість за кредитом - 600421 доларів США, заборгованість за відсотками - 299730,16 США, заборгованість з пені 231123 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору КС-310Д від 14 липня 2008 року на загальну суму 2 781 953 грн 74 коп., що еквівалентно 348048,76 доларів США. та заборгованість по кредитному договору КС-242Д від 11 січня 2008 року, на загальну суму 3 204 618 грн 22 коп., що еквівалентно 400928,09 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 3219 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 2 тис. грн.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 11 вересня 2014 року рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 18 червня 2014 року в частині стягнення з ТОВ «Берег», ТОВ «Черкаси-Дніпро», ТОВ «Птахофабрика Орловецька» заборгованості за кредитними договорами КС-310Д від 14 липня 2008 року та КС-242Д 11 січня 2008 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 18 червня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та другої інстанцій, а в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та другої інстанцій, а в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішення судів в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не підлягають перегляду в касаційній інстанції, оскільки позовні вимоги ним визнаються, а прийняті судові рішення не оспорюються.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що вищезазначені особи уклали з позивачем договори поруки, а тому мають відповідати за зобов'язаннями ТОВ «Святослав» у встановленому договорами поруки порядку.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «Берег», ТОВ «Черкаси-Дніпро» та ТОВ «Птахофабрика Орловецька» заборгованості та відмовляючи в задоволенні цієї частини позовних вимог, виходив з того, що вищезгадані юридичні особи не були сторонами спірних договорів поруки, а тому в задоволені позовних вимог в цій частині має бути відмовлено.

Однак з такими висновками судів погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до відповідачів ТОВ «Святослав», ТОВ «Берег», ТОВ «Черкаси-Дніпро», ТОВ «Птахофабрика Орловецька» із позовними вимогами про стягнення боргу.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог, виходив з того, що зазначені юридичні особи, засновані ОСОБА_2, не мають відповідати за його зобов'язаннями за договорами поруки.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 12 ГПК України Господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна; спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Крім того, згідно зі ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Як убачається із матеріалів справи, частина позовних вимог стосується спору про стягнення боргу між юридичними особами ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Берег», ТОВ «Черкаси-Дніпро», ТОВ «Птахофабрика Орловецька».

Згідно положень п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 ст. 340 ЦПК України передбачено, що судове рішення підлягає скасуванню в касаційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

За таких підстав, невірним є висновок судів попередніх інстанцій, що спір в цій частині позовних вимог може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства та в цій частині ухвалив рішення.

Ураховуючи наведене, постановлені судами першої та апеляційної інстанції ухвали підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 340 ЦПК України.

Також судами установлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Святослав» 11 січня 2008 року укладено кредитний договір № КС-242Д на загальну суму 720 505,20 доларів США та 14 липня 2008 року укладено кредитний договір № КС-310Д на загальну суму 915 000 доларів США.

Між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, в забезпечення виконання зобов'язань боржника ТОВ «Святослав» за кредитними договорами КС-242Д та КС-310Д, 1 жовтня 2010 року було укладено договори поруки № КС-242Д-П3 та № КС-310Д-П1 відповідно.

Між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, в забезпечення виконання зобов'язань боржника ТОВ «Святослав» за кредитним договором КС-242Д, 11 січня 2008 року було укладено договір поруки № КС-242Д-П1.

Між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, в забезпечення виконання зобов'язань боржника ТОВ «Святослав» за кредитним договором КС-310Д, 14 липня 2008 року було укладено договір поруки № КС-310Д-П1.

Між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, в забезпечення виконання зобов'язань боржника ТОВ «Святослав» за кредитним договором КС-242Д, 11 січня 2008 року було укладено договір поруки № КС-242Д-П2.

Між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, в забезпечення виконання зобов'язань боржника ТОВ «Святослав» за кредитним договором КС-242Д, 14 липня 2008 року було укладено договір поруки № КС-310Д-П2.

Між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, в забезпечення виконання зобов'язань боржника ТОВ «Святослав» за кредитними договорами КС-242Д та КС-310Д, 20 серпня 2012 року було укладено договори поруки № КС-242Д-П2та № КС-310Д-П2.

Відповідно до частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. При цьому ч. 4 цієї статті на суд покладено обов'язок сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

19 січня 2010 року господарський суду Черкаської області своєю ухвалою порушив провадження у справі про банкрутство ТОВ «Святослав».

14 червня 2011 року постановою господарського суду Черкаської області по справі № 01/11 ТОВ «Святослав» було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 4 липня 2011 року по справі № 2-7544/2011 було стягнуто з ОСОБА_3, як поручителя ТОВ «Святослав» за кредитними договорами КС-242Д та КС-310Д, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість на загальну суму 1 983 159,45 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача в частині стягнення боргу з ОСОБА_3, залишив поза увагою ту обставину, що відповідно до постанови господарського суду Черкаської області від 14 червня 2011 року ТОВ «Святослав» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, що, відповідності до ст. 38 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», є безумовною підставою для припинення нарахування процентів та пені за всіма зобов'язаннями ТОВ «Святослав», в тому числі і кредитними договорами КС-242Д та КС-310Д, починаючи з 14 червня 2011 року.

Суд, задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 процентів та пені по зобов'язанням ТОВ «Святослав» за період з 14 червня 2011 року по 12 січня 2012 року, порушив норми закону, оскільки з відкриттям відносно ТОВ «Святослав» ліквідаційної процедури нараховування процентів та пені за його зобов'язаннями не проводяться.

З матеріалів справи убачається, що позивач на підтвердження своїх вимог щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 як поручителя, надав суду копії договорів поруки, укладених між банком та поручителем.

ОСОБА_2, заперечуючи проти позову, посилався на те, що він не укладав з позивачем будь-яких договорів, на які посилається ПАТ КБ «Приватбанк».

ПАТ КБ «Приватбанк», у порушення вимог, викладених в ч. 2 ст. 64 ЦПК України, на підтвердження своїх вимог, не надав суду оригіналів договорів поруки, про які зазначав ОСОБА_2, заперечуючи сам факт укладання ним зазначених договорів за кредитними зобов'язаннями ТОВ «Святослав».

Таким чином, поза увагою судів попередніх інстанцій залишилися обставини дійсності укладення договорів поруки між банком та ОСОБА_2, порядку оформлення зазначених договорів, внесення відомостей про укладені договори до електронних реєстрів правочинів.

Суд апеляційної інстанції на зазначені порушення закону уваги не звернув та залишив без змін рішення суду першої інстанції в цій частині.

Таким чином, ураховуючи, що судами не встановлені всі фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та допущені порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судові рішення в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», ОСОБА_3, ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 18 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 11 вересня 2014 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Святослав», товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Орловецька», товариства з обмеженою відповідальністю «Берег», товариство з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Дніпро» про стягнення боргу скасувати, провадження в цій частині закрити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 18 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 11 вересня 2014 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу скасувати та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 11 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик