У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що протягом 2011-2012 років вона виконувала за усною домовленістю доручення громадянина Італії ОСОБА_4 щодо реєстрації юридичних осіб, за що передбачалася відповідна плата. Проте у порушення зобов'язань відповідач за виконану роботу провів розрахунок лише частково, не сплативши 3 тис. доларів США, що еквівалентно 24 450 грн. Згідно з договором реструктуризації від 13 березня 2013 року відповідач зобов'язався сплатити борг протягом 4-х місяців рівними частинами починаючи з 1 квітня 2013 року, проте взяті на себе зобов'язання не виконав, борг не сплатив. Просила стягнути з відповідача суму боргу за договором, 3 % річних, інфляційні збитки у загальному розмірі 44 889 грн 56 коп.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за договором реструктуризації в розмірі 24 450 грн, 3 % річних в сумі 1 468 грн 98 коп., інфляційні збитки в розмірі 15 238 грн 72 коп., всього 41 157 грн 20 коп., вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з урахуванням норм ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України виходив із того, що відповідач порушив умови договору, а тому наявні підстави для стягнення коштів за договором реструктуризації боргу, 3 % річних за період прострочення виконання зобов'язання та індексу інфляції.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції та виходив із того, що відповідач порушив умови договору, за яким виникло зобов'язання зі сплати боргу, а тому вимоги позивача є обґрунтованими.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судами установлено, що 13 березня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір реструктуризації боргу, за умовами якого ОСОБА_4 сплачує ОСОБА_3 19 560 грн (2 400 доларів США за курсом 8 грн 15 коп.). ОСОБА_3 зобов'язується після отримання 19 560 грн закінчити реєстрацію представництва «Коджіп ІнфраструктуреС.П.А.» та передати всі документи ОСОБА_4, а також закінчити роботу з ліквідації Представництва «Корацца С.П.А.». ОСОБА_4 зобов'язується сплатити борг ОСОБА_3 у розмірі 24 450 грн (3 тис. доларів США за курсом 8 грн 15 коп.) рівними частинами по 6 112 грн 50 коп (750 доларів США за курсом 8 грн 15 коп.) протягом чотирьох місяців починаючи з 1 квітня 2013 року. Розмір боргу та його помісячна сплата прив'язані до курсу американського долара. Кожна сплата оформлюється розпискою.

Також установлено, що відповідач виконав свої зобов'язання щодо повернення 19 560 грн, однак не виконав зобов'язання щодо повернення 24 450 грн (3 тис. доларів США за курсом 8 грн 15 коп.) рівними частинами по 6 112 грн 50 коп. (750 доларів США по курсу 8 грн 15 коп.) протягом чотирьох місяців починаючи з 1 квітня 2013 року.

Стягуючи з відповідача кошти, у тому числі й інфляційні збитки, апеляційний суд не звернув уваги на те, що відповідно до умов договору реструктуризації боргу розмір боргу та його помісячна сплата прив'язані до курсу американського долара.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періодів порівнянні з базовим.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом .

Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні, а не в іноземній валюті.

Також відповідач як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції заявляв клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, в обґрунтування якого зазначав, що договір реструктуризації боргу він не підписував, текст викладено українською мовою, якою він не володіє, підпис від його імені схожий на його підпис, але виконаний не ним.

Згідно із ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

У порушення вимог ст. ст. 10, 212-214, 303, 315 ЦПК України апеляційний суд не дав цьому належної оцінки і не сприяв відповідачу у реалізації його процесуальних прав.

Апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України не з'ясував обставин, на які відповідач посилався як на підставу своїх заперечень; не врахував зазначеного вище клопотання та не вирішив в установленому законодавством порядку питання про призначення в даній справі експертизи, що є також порушенням ст. ст. 144, 168 ЦПК України, а тому висновок суду про задоволення позову є передчасним.

На порушення зазначених вимог процесуального закону апеляційний суд на зазначені обставини уваги не звернув, доводи апеляційної скарги належним чином не перевірив.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, суд першої інстанції не виконав обов'язок, покладений на нього процесуальним законом, не з'ясував обставин справи та дійшов висновків, які не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Крім того, апеляційному суду слід з'ясувати, на підставі яких правовідносин між сторонами укладено договір реструктуризації боргу, тобто на підставі договору позики, чи на підставі договору виконання робіт щодо реєстрації юридичних осіб тощо і якими нормами ЦК України вони регулюються, оскільки спір вирішено на загальних зобов'язальних нормах, що є невірним.

Таким чином, ураховуючи, що апеляційним судом не встановлені всі фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судове рішення апеляційного суду відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик