Справа № 510/1242/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2016 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся із відповідними вимогами та просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя його батька ОСОБА_4 належало:

-? частина житлового будинку із надвірними спорудами № 35 по вул. І. Рошка в с. Лиманське Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.01.2006 року.

-земельна ділянка загальною площею 0,2237 га. (кадастровий номер: :02:001:0033), розташована: Одеська область Ренійський район с. Лиманське вул. І. Рошка, 35, виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 196493 від 14.01.2010 р.

На випадок смерті ОСОБА_4 розпорядився належним йому майном, 15.07.2010 року залишив заповіт на імя ОСОБА_1, 25.10.2011р. - помер. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк, після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за заповітом) до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак, він прийняв спадщину з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, позивач постійно проживав разом із спадкодавцем, що підверджується довідкою від 02.03.2015 р., протягом строку встановленного для прийняття спадщини позивач про відмову від спадщини не заявляв, а отже фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_4 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном.

31.01.2014 року померла мати позивача ОСОБА_5 За життя ОСОБА_5 належало:

-- ? частина житлового будинку із надвірними спорудами № 35 по вул. І. Рошка в с. Лиманське Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.01.2006 року.

-земельна ділянка загальною площею 2,46 га. (із кадастровими номерами: :01:002:0318, :01:001:0715), розташована на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області мас. №№ 7, 26 діл. №№ 28, 95, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 861450 від 15.03.2006 р.

На випадок смерті ОСОБА_5 розпорядилася належним їй майном, 15.07.2010 року залишила заповіт на імя ОСОБА_1, 31.01.2014р. - померла. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк, після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за заповітом) до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак, він прийняв спадщину з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, позивач постійно проживав разом із спадкодавцем, що підверджується довідкою від 02.03.2015 р., протягом строку встановленного для прийняття спадщини позивач про відмову від спадщини не заявляв, а отже фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_5 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном.

Враховуючі вищевказані обставини, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок та земельні ділянки, про що нотаріусом винесено вмотивовану постанову від 04.06.2015р. Після смерті спадкодавців ОСОБА_4, ОСОБА_5, це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, земельні ділянки, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлих батьків ОСОБА_4, ОСОБА_5 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці першої черги ОСОБА_2, ОСОБА_3, сестри позивача, не заперечували проти оформлення спадщини на ім`я свого брата ОСОБА_1, про що надали суду заяву про відмову від спадщини на його користь.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1223 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, пізніше подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийняв.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї, пізніше звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, оригіналів державних актів на вказані земельні ділянки, про що нотаріусом винесено вмотивовану постанову від 04.06.2015р., у звязку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані обєкти спадкового майна, оскільки закон повязує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки фізичної особи припиняється у момент її смерті, також нотаріусом винесено вмотивовану постанову від 04.06.2015р. про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину посля смерті спадкодавців, у звязку із чим позивач був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 126, 152 ЗК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами № 35 по вул. І. Рошка в с. Лиманське Ренійського району Одеської області, який складається у цілому з: будинку житлового літ. А, сараїв літ. Б,Г,Д, літньої кухні літ. В, тамбуру літ. В, вбиральні літ. З, 1-3 огорожі, 4,5 споруди, який розташований на земельній ділянці площею 2271 кв. м.

-земельну ділянку загальною площею 0,2237 га. (кадастровий номер: :02:001:0033), розташовану: Одеська область Ренійський район с. Лиманське вул. І. Рошка, 35, виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 196493 від 14.01.2010 р.

-земельну ділянку загальною площею 2,46 га. (із кадастровими номерами: :01:002:0318, :01:001:0715), розташовану на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області мас. №№ 7, 26 діл. №№ 28, 95, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 861450 від 15.03.2006 р.,

що належали ОСОБА_4, померлому 25.10.2011 року та ОСОБА_5, померлій 31.01.2014 року.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.І. Дудник