Справа № 308/6501/16-ц
15 листопада 2016 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі : головуючого судді Леміш О.М.,
при секретарі Химинець О.Я.,
представника відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів ,
ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 30 липня 2011 року вона з відповідачем уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 56 від 30.06.2016р. Від шлюбу вони мають дочку- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний момент сімейні відносини між сторонами припинено, спільного господарства вони не ведуть. Основною причиною для подання заяви про розірвання щлюбу є тривала відсутність між сторонами сімейних стосунків, а також бажання їх відновити. З огляду на викладене подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та їх дитини . Також позивачка зазначила, що спільна дитина залишається проживати з нею та перебуває у віці інтенсивного росту та розвитку. Зумовлені цим витрати здійснює позивачка самостійно. З огляду на викладене, ОСОБА_2 вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у сумі 1500 грн.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд такий задовільнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4ст. 169 ЦПК України.
Суд, заслухавши позицію представника позивача дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до висновку, що позов із наведених у ньому мотивів обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав.
Так, 30 липня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 56 від 30.06.2016р. Від шлюбу вони мають дочку- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Дитина на даний час проживає з матір'ю та виховується матір'ю, батько дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає.
Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть.
На примирення позивач не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін.
Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
Крім того, приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини , суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.
Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.
Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 105 ч.3, 112,113, 114 ч.2 Сімейного кодексу України, ст.ст.10,11,88,209,212,213-215 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву - задовольнити .
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який 20.07.2011 року було зареєстровано виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом № 56. - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 24.06.2016 року й до досягнення дитиною повноліття.
Малолітню дитину ОСОБА_4 залишити проживати з матір"ю ОСОБА_2
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 580,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму судового збору в розмірі 551,21 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитись через 5 днів.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Леміш О.М