АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4163/16 Справа № 202/6904/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В. П. Доповідач - Осіян О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Кочкової Н.О., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря - Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи - Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання договорів недійсними, та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання права власності, витребування майна та визнання недійсним договору іпотеки,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся із позовом про визнання недійсним договору іпотеки №SМЕRS00411/1 від 10.12.2007 року, припинення іпотеки за № 7870806 в Державному реєстрі речових прав, скасування права власності на об'єкти нерухомого майна, визнання права власності та скасування арештів та заборон.

В обґрунтування своїх позовних вимог він посилався на те, що 01.11.2007 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір позики. Відповідно до умов даного договору він надавав ОСОБА_4 позику у розмірі 7 000 000 гривень до 01.11.2014 року, умовами якої передбачено, що в разі неповернення позики у визначений строк, ОСОБА_4 передає у власність ОСОБА_3 об'єкти нерухомого майна, які знаходиться у її власності, зокрема виробничі будівлі за адресою: АДРЕСА_1, та нежитлову будівлю і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 не повернула у зазначений термін суму позики, а також не передала у власність ОСОБА_3 об'єкти нерухомого майна. Такими діями ОСОБА_4 порушила права та законні інтереси ОСОБА_3 Оскільки дане майно фактично було передано в іпотеку ОСОБА_3, то договір іпотеки укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «Альфа-Банк» є незаконним та підлягає визнанню недійсним, внаслідок чого повинні бути скасовані всі арешти та заборони на вказане майно.

У лютому 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання права власності, витребування майна та визнання недійсним договору іпотеки.

ПАТ «Альфа-Банк» зазначав про те, що 10.12.2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Альфа-Банк», була укладена Рамкова угода №SMERS00411 із додатковими угодами від 28.05.2009 року, та від 12.07.2011 року. У період з 2007 по 2009 роки, на виконання вказаної угоди було укладено 8 договорів про надання траншу. Станом на 06.08.2010 року за зазначеними вище кредитними договорами у ОСОБА_4 виникла заборгованість в сумі 26 544 973,16 гривень. 12.07.2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 було підписано договір про надання траншу №SME0024286 на суму 26 000 000 гривень.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за Рамковою угодою та укладеними на її виконання договорами про надання траншів було укладено договір іпотеки № SMERS00411/1 від 10.12.2007 року та договір іпотеки № SMERS00411/2 від 17.12.2007 року, зі змінами та доповненнями на підставі додаткових угод від 28.05.2009 року та від 12.07.2011 року.

28.11.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» на підставі договору іпотеки № SMERS00411/1 та договору іпотеки № SMERS00411/2, в рахунок часткового погашення існуючої заборгованості за договором про надання траншу № SME0024286 від 12.07.2011 року, було звернуто стягнення на предмети іпотеки, а саме: виробничі будівлі за адресою: АДРЕСА_1, та нежитлову будівлю і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

ПАТ «Альфа-Банк» посилався на те, що йому із даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо про вибуття у вересні 2015 року вказаних об'єктів із його власності на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2015 року у справі 202/6904/15-ц, яке потім було скасовано ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2016 року.

Актуальним власником споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_5, на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2015 року, серія та номер: 7113, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л.

1/2 частка виробничих будівель за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_6, а інша 1/2 частка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2015 року, серія та номер: 7108, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л.

Крім того, вказане майно було передано в іпотеку ОСОБА_7, на підставі договору іпотеки від 27.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л. за номером 8012, в забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 27.11.2015 року.

ПАТ «Альфа-Банк» зазначив, що ці об'єкти нерухомості вибули із його власності не з його волі, а на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2015 року, яке скасоване ухвалою від 03.02.2016 року, і тому воно не породжує жодних правових наслідків. Набуття права власності на об'єкти нерухомості третіми особами, після позбавлення ПАТ «Альфа-Банк» права власності на нього, відбулося без відповідної правової підстави, а ОСОБА_3 не мав права відчужувати належне Банку нерухоме майно, а тому ПАТ «Альфа-Банк» має право витребувати майно на свою користь.

У зв'язку із цим ПАТ «Альфа-Банк» просив суд визнати право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. А-1 - будівля магазину, загальною площею 320 кв. м., літ. А'-1 - прибудова, літ. Б - навіс, 1-4, 6, І, - споруди, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01); витребувати у ОСОБА_5 нежитлову будівлю літ. А-1 - будівля магазину, загальною площею 320 кв. м., літ. А'-1 - прибудова, літ. Б - навіс, 1-4, 6, І, - споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк»; визнати право власності на виробничі будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01); витребувати у ОСОБА_6 та ОСОБА_2 виробничі будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк»; визнати недійсним договір іпотеки, серія та номер: 8012, від 27.11.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л., що укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_7; визнати припиненою іпотеку, що виникла на підставі договору іпотеки, серія та номер: 8012, від 27.11.2015 року; визнати припиненим обтяження у вигляді накладення заборони (запис про обтяження № 12258860) на нерухоме майно - виробничі будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26547832 від 27.11.2015 року, прийнятого приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л., на підставі договору іпотеки, серія та номер: 8012, від 27.11.2015 року.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання договорів недійсними - відмовлено.

Зустрічний позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено:

Визнано право власності за ПАТ «Альфа-Банк» на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. А-1 - будівля магазину, загальною площею 320 кв. м., літ. А'-1 - прибудова, літ. Б - навіс, 1-4, 6, І, - споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01).

Витребувано у ОСОБА_5 нежитлову будівлю літ. А-1 - будівля магазину, загальною площею 320 кв. м., літ. А'-1 - прибудова, літ. Б - навіс, 1-4, 6, І, - споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Визнано право власності за ПАТ «Альфа-Банк» на виробничі будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01).

Витребувано у ОСОБА_6 та ОСОБА_2 виробничі будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Визнано недійсним договір іпотеки, серія та номер: 8012, від 27.11.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л., що укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

Визнано припиненою іпотеку, що виникла на підставі договору іпотеки, серія та номер: 8012, від 27.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л., що укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

Визнано припиненим обтяження у вигляді накладення заборони (запис про обтяження № 12258860) на нерухоме майно - виробничі будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26547832 від 27.11.2015 року, прийнятого приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л., на підставі договору іпотеки, серія та номер: 8012, від 27.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л., що укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судовий збір у розмірі 69 150 гривень.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2016 року виправлені описки у рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, та задовольняючи зустрічний позов ПАТ «Альфа-Банк», суд виходив із того, що 10.12.2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Альфа-Банк», була укладена Рамкова угода №SMERS00411 із додатковими угодами від 28.05.2009 року, та від 12.07.2011 року. У період з 2007 по 2009 роки, на виконання вказаної угоди було укладено 8 договорів про надання траншу. Станом на 06.08.2010 року за кредитними договорами у ОСОБА_4 виникла заборгованість у сумі 26 544 973,16 гривень. 12.07.2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 було підписано договір про надання траншу №SME0024286 на суму 26 000 000 гривень.

Станом на 11.04.2012 року розмір заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Альфа-Банк» за договором про надання траншу № SME0024286 від 12.07.2011 року, становив 27 691 877,56 гривень.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за Рамковою угодою та укладеними на її виконання договорами про надання траншів було укладено договір іпотеки нежитлової будівлі літ. А-1 - будівля магазину, загальною площею 320 кв. м., літ. А'-1 - прибудова, літ. Б - навіс, 1-4, 6, І, - споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, за № SMERS00411/1 від 10.12.2007 року зі змінами та доповненнями на підставі додаткових угод від 28.05.2009 року та від 12.07.2011 року, іпотека зареєстрована в Державному реєстрі іпотек 10.12.2007 року під № 6192857, а також договір іпотеки виробничих будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за № SMERS00411/2 від 17.12.2007 року зі змінами та доповненнями на підставі додаткових угод від 28.05.2009 року та від 12.07.2011 року, іпотека зареєстрована в Державному реєстрі іпотек 17.12.2007 року під № 6241485.

Договір іпотеки № SMERS00411/1 від 10.12.2007 року було укладено в день укладення рамкової угоди з метою забезпечення зобов'язань ОСОБА_4 перед ПАТ «Альфа-Банк». В цей же день ОСОБА_4 було отримано кредитні кошти у сумі 207 730 доларів США за Договором про надання траншу № SME0006380 від 10.12.2007 року, а договір іпотеки № SMERS00411/2 від 17.12.2007 року було укладено в день отримання ОСОБА_4 кредитних коштів у сумі 481 479,79 доларів США за договором про надання траншу № SME0006396 від 17.12.2007 року та Рамковою угодою.

28.11.2014 року ПАТ «Альфа-Банк», на підставі зазначених договорів іпотеки в рахунок часткового погашення існуючої заборгованості за договором про надання траншу № SME0024286 від 12.07.2011 року, було завершено процедуру звернення стягнення на нежитлову будівлю літ. А-1 - будівля магазину, загальною площею 320 кв. м., літ. А'-1 - прибудова, літ. Б - навіс, 1-4, 6, І, - споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 882 325 гривень, шляхом залишення за собою непроданого на прилюдних торгах (аукціоні) нерухомого майна та набуття права власності на нього, про що приватним нотаріусом ДМНО Ковальовою Є.Є. видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися (вся), серія та номер: 1098, від 28.11.2014 року, тобто набуто вказане майно у власність за наслідками звернення на нього стягнення, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17574991 від 28.11.2014 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстратором - приватним нотаріусом ДМНО Ковальовою Є.Є. було внесено запис за № 7870671 про право власності ПАТ «Альфа-Банк», а також на виробничі будівлі розташовані за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 3 268 360 гривень, про що приватним нотаріусом ДМНО Ковальовою Є.Є. видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися (вся), серія та номер:1096, від 28.11.2014 року, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17572916 від 28.11.2014 року до Державного реєстру речових прав реєстратором - приватним нотаріусом ДМНО Ковальовою Є.Є. було внесено запис за № 7869469 про право власності ПАТ «Альфа-Банк».

Правомірність набуття ПАТ «Альфа-Банк» у власність вказаного нерухомого майна в межах звернення на нього стягнення в рахунок часткового виконання основного зобов'язання ОСОБА_4, підтверджена рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2015 року по справі № 199/1404/15-ц про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позову про визнання акту державного виконавця та свідоцтва про право власності недійсними та визнання права власності, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2015 року по справі № 199/1414/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року, відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову про визнання акту державного виконавця та свідоцтва про право власності недійсними та визнання права власності.

Після набуття ПАТ «Альфа-Банк» права власності на спірні об'єкти нерухомості та внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перереєстрація права власності на вказані об'єкти нерухомості на інших осіб відбулася на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2015 року у справі 202/6904/15-ц, яке потім було скасовано ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2016 року, а тому згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 16.09.2015 року у справі № 6-1193цс15, не призвело до виникнення жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Отже, ОСОБА_3 не мав права відчужувати належне ПАТ «Альфа-Банк» нерухоме майно.

Всі наступні правочини, щодо переходу права власності на спірні об'єкти, на підставі яких здійснювалося внесення записів до Державного реєстру речових прав про зміну власників на спірне нерухоме майно, також не могли спричинити виникнення будь-яких правових наслідків, оскільки були укладені без відповідної правової підстави.

До вказаних правовідносин суд застосував вимоги п. 3 ч. 1 ст. 388, ст.392 ЦК України, а також врахував роз'яснення п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, щодо порядку та способів захисту прав власника.

А тому вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про витребування на свою користь майна та щодо визнання права власності на спірні об'єкти суд вважав є правомірними, оскільки право власності ПАТ «Альфа-Банк» оспорюється ОСОБА_3 в межах первісного позову.

Щодо вимоги ПАТ «Альфа-Банк», про визнання недійсним договору іпотеки від 27.11.2015 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л. за номером 8012, судом встановлено наступне. Набуття права власності на спірний об'єкт ОСОБА_6 та ОСОБА_2 відбулося без відповідної правової підстави і як наслідок, вони не мали права для подальшої передачі його у іпотеку.

Отже, після набуття ПАТ «Альфа-Банк» права власності на об'єкт та внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, незаконна перереєстрація права власності на іншу особу не могла бути підставою для виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків.

Тому суд обґрунтовано посилався на положення ч. 1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про іпотеку».

Встановивши, що спірні об'єкти незаконно вибули із власності ПАТ «Альфа-Банк» і підлягають витребуванню у відповідачів ОСОБА_2, а тому останні не мали права передавати його в іпотеку ОСОБА_7.

Як передбачено в п. 4.4.6. договору іпотеки № SMERS00411/2 від 17.12.2007 року зі змінами та доповненнями на підставі додаткових угод від 28.05.2009 року та від 12.07.2011 року, іпотека зареєстрована в Державному реєстрі 17.12.2007 року під № 6241485, передача в наступну іпотеку допускається виключно за згодою ПАТ «Альфа-Банк».

Суд також врахував правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16.09.2015 року у справі № 6-1193цс15, вимоги ч. 3 ст. 215 ЦК України, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», а тому зазначив, що договір іпотеки, серія та номер: 8012, від 27.11.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л. суперечить цим нормам законодавства.

Доводи ОСОБА_3 в межах первісної позовної заяви не підтверджені матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Так, позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані тим, що 01.11.2007 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 надав ОСОБА_4 позику в розмірі 7 000 000 гривень до 01.11.2014 року. У разі не повернення позики в строк, передбачений договором, ОСОБА_4 передає у власність ОСОБА_3 об'єкт нерухомого майна, який знаходиться у власності ОСОБА_4 а саме: нежитлову будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_1 та виробничі будівлі за адресою: АДРЕСА_1. Якщо даного майна буде недостатньо для покриття всієї суми позики, то ОСОБА_4 зобов'язується передати інше майно, яке буде на той момент знаходитись в її власності для повного виконання зобов'язання за даним договором.

ОСОБА_4 не повернула у зазначений термін суму позики, а також не передала у власність ОСОБА_3 об'єкти нерухомого майна. Крім того, не було отримано нотаріальної згоди ОСОБА_3 на укладення оспорюваних договорів іпотеки укладених між ОСОБА_4 та ПАТ «Альфа-Банк».

Тому суд посилався на положення ч. 2 ст. 3, ст. 4, 18 Закону України «Про іпотеку», та зазначив, що договір позики, який 01.11.2007 року уклали ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не посвідчений нотаріально, а іпотека не була зареєстрована у відповідних державних реєстрах. Також не відбувалась державна реєстрація і обтяжень нерухомого майна за договором позики. Відтак, договір позики, який містив умови забезпечення нерухомим майном (іпотеки) укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 01.11.2007 року, не породжує жодних прав та обов'язків для сторін.

Також суд врахував, що при отриманні ОСОБА_4 відповідних кредитних траншів від ПАТ «Альфа-Банк» в укладених між ПАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_4 договорі іпотеки № SMERS00411/1 від 10.12.2007 року зі змінами та доповненнями, договорі іпотеки № SMERS00411/2 від 17.12.2007 року зі змінами та доповненнями, ОСОБА_4 запевняла і гарантувала відсутність будь-яких прав та вимог третіх осіб на нежитлову будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_1 та виробничі будівлі за адресою: АДРЕСА_1.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови банку у задоволенні позову доводи апеляційної скарги про те, що договір іпотеки від 27.11.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л., що укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_7, відповідає вимогам законодавства.

Ці доводи спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Договір іпотеки виробничих будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за № SMERS00411/2 був укладений ще 17.12.2007 року, іпотека зареєстрована в Державному реєстрі іпотек також 17.12.2007 року під № 6241485.

Цей договір іпотеки № SMERS00411/2 від 17.12.2007 року було укладено в день отримання ОСОБА_4 кредитних коштів у сумі 481 479,79 доларів США за договором про надання траншу № SME0006396 від 17.12.2007 року та Рамковою угодою.

28.11.2014 року ПАТ «Альфа-Банк», на підставі зазначеного договору іпотеки в рахунок часткового погашення існуючої заборгованості, було завершено процедуру звернення стягнення на виробничі будівлі розташовані за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 3 268 360 гривень, про що приватним нотаріусом ДМНО Ковальовою Є.Є. видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися (вся), серія та номер:1096, від 28.11.2014 року, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17572916 від 28.11.2014 року до Державного реєстру речових прав реєстратором - приватним нотаріусом ДМНО Ковальовою Є.Є. було внесено запис за № 7869469 про право власності ПАТ «Альфа-Банк».

Правомірність набуття ПАТ «Альфа-Банк» у власність цього нерухомого майна, а також нерухомого майна по АДРЕСА_5 в межах звернення стягнення в рахунок часткового виконання основного зобов'язання ОСОБА_4, підтверджена і рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2015 року по справі № 199/1404/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року, а також і рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2015 року по справі № 199/1414/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року.

Після набуття ПАТ «Альфа-Банк» права власності на спірні об'єкти нерухомості та внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, перереєстрація права власності на вказані об'єкти нерухомості на інших осіб відбулася на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2015 року у справі 202/6904/15-ц, яке потім було скасовано ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2016 року, а тому ОСОБА_3 не мав права відчужувати належне ПАТ «Альфа-Банк» нерухоме майно, і в тому числі по АДРЕСА_4.

Отже, суд першої інстанції правильно застосував до вказаних правовідносин умови договору іпотеки № SMERS00411/2 від 17.12.2007 року, та норми законодавства, а саме положення ч. 1 ст. 203, ч.1 ст. 215, п. 3 ч. 1 ст. 388, ст.392 ЦК України, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про іпотеку». А також суд врахував і роз'яснення п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, щодо порядку та способів захисту прав власника.

Крім того, ОСОБА_2 не долучив і до апеляційної скарги ніяких нових достовірних документів чи доказів, які б спростовували рішення суду першої інстанції, відносно прав осіб на нерухоме майна по АДРЕСА_4.

Разом із тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат шляхом солідарного стягнення їх із відповідачів, суд першої інстанції не врахував вимог ст.88 ЦПК України, яка передбачає пропорційне, а не солідарне стягнення.

ПАТ «Альфа-Банк» надав суду платіжні доручення про сплату судового збору: №43295 від 13 січня 2016 року на суму 689 гривень; №110527 від 24 лютого 2016 року на суму 689 гривень; №110702 від 24 лютого 2016 року на суму 69150,27 гривень, що становить загальну суму 70528,27 гривень (т.1 а.с.61,344, т.2 а.с.7,15).

Тому з кожного із шести відповідачів за зустрічним позовом необхідно стягнути по 11754,71 гривень (70528,27 гривень : 6) на користь ПАТ «Альфа-Банк». На підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду в цій частині необхідно змінити.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права. Зміні підлягає тільки порядок розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 316 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 11754 гривні 71 копійку із кожного.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із цього часу.

Судді: