Справа №2/489/44/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 р. Ленінський районний сул м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Грін Банк» (далі - Банк) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на його ліквідацію до ОСОБА_1 ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Солоха» (далі - ТОВ СВП «Солоха»), про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 р. Банк звернувся із позовом до ОСОБА_1М.о. (поручителя) і ТОВ СВП «Солоха» (позичальника), яким просив стягнути з них в солідарному порядку заборгованість за договором про надання кредиту №0001/1059 від 01 квітня 2014 р., посилаючись на порушення умов договору щодо оплати процентів.

Ухвалою суду від 12 листопада 2015 р. провадження у справі щодо вимог до ТОВ СВП «Солоха» закрите на підставі п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (а.с.80,81)). Ухвалою суду занесеною до журналу судового засідання 18 листопада 2015 р. ТОВ СВП «Солоха» залучене до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог.

З врахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог та їх уточнення банк просить стягнути з відповідача ОСОБА_3Ш.о. заборгованість станом на 26 серпня 2015 р. в розмірі 1105748,85 грн., яка складається із простроченої заборгованості за кредитом 699005,99 грн., простроченої заборгованості за процентами 192225,03 грн., пені за несплату кредиту 170059,40 грн., пені за несплату процентів 44458,43 грн.(а.с.64,86).

В судове засідання представник Банку не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Згідно копії договору про надання кредиту на умовах овердрафту з фіксованою ставкою №0001/1059 від 01 квітня 2014 р. (далі кредитний договір) ТОВ СВП «Солоха» в особі директора ОСОБА_1М.о. домовилося із Банком про надання підприємству кредиту на умовах овердрафту строком дії з 01 квітня 2014 р. до 31 березня 2015 р. з лімітом овердрафту 600000 грн. зі сплатою щомісячно процентів за ставкою 23% річних. За несвоєчасне погашення овердрафту та/або процентів позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка нараховується на суму простроченого платежу (п.1.4.,2.5., 4.2.) (а.с.5-11). Додатковим договором від 08 липня 2014 р. сторони погодилися збільшення процентної ставки до 26% річних з 08 липня 2014 р.(а.с.12). Додатковим договором від 18 липня 2014 р. погодили збільшення ліміту овердрафту до 700000 грн. з 18 липня 2014 р. (а.с. 13). Додатковим договором від 01 вересня 2014 р. погодили збільшення процентної ставки до 30% річних з 01 вересня 2014 р. (а.с.14).

Договором поруки №0001/9031/1059/143 від 01 квітня 2014 р. директор ТОВ СВП «Солоха» ОСОБА_1М.о. виступаючи в якості фізичної особи зобовязався шляхом укладання договору поруки відповідати перед Банком солідарно з підприємством за усіма зобовязаннями останнього за кредитним договором з усіма наступними змінами та доповненнями (а.с.15,16).

17 грудня 2014 р. Банк оформив вимогу до ТОВ СВП «Солоха» про належне виконання зобовязань за кредитним договором, доказів на відправлення якої адресату в справі немає (а.с.17).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (постанова ВСУ від 25 листопада 2015 р. у справі 6-1904цс15).

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком (постанова ВСУ від 17 лютого 2016 р. у справі 6-3176цс15).

Суд не вважає припиненою поруку ОСОБА_1М.о. з таких мотивів.

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту (постанова ВСУ від 21 жовтня 2015 р. у справі 6-1161цс15).

Згода поручителя зазначена у ч. 1 ст. 559 ЦК України є формою його волевиявлення. За змістом наведених норм закону згода повинна бути викладена в письмовій формі, але не обовязково окремим договором.

Відповідач є фізичною особою яка виступала від імені позичальника - юридичної особи та одночасно є поручителем останньої.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром зловживання правом в інших формах.

Отже укладаючи в письмовій формі додаткові договори від 08,18 липня та 01 вересня 2014 р. до кредитного договору із Банком щодо збільшення процентної ставки та ліміту овердрафту від імені юридичної особи, відповідач свідомо та окремо від юридичної особи, реалізуючи власну цивільну дієздатність фізичної особи, одночасно дав згоду на збільшення своєї відповідальності як поручителя, оскільки доказів на зловживання своїм правом при укладанні додаткових договорів від імені юридичної особи з метою припинення поруки себе як фізичної особи він не надав.

Порука також не припинена і з підстави передбаченої ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки позов предявлено в межах 6 місячного строку з дня настання строку основного зобовязання, оскільки новий строк та розмір ліміту овердрафту по закінченню дії попереднього у кредитному договору Банком встановлений не був, як і не було надіслано поручителю вимоги про дострокове солідарне виконання зобовязань (п.6.7.).

Розміри боргу за кредиту в сумі 699005,99 грн., за процентами в сумі 192225,03 грн., за пенею за простроченим тілом кредиту 170059,40 грн., пенею за простроченими процентами 44458,43 грн. підтверджується письмово та не спростовані відповідачем (а.с.19, 59, 97,98).

Тому позов слід задовольнити в повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір 6890 грн.

Керуючись т. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Грін Банк» з ОСОБА_1 ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №0001/1059 від 01 квітня 2014 р. в сумі 1105748,85 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ОСОБА_2 судовий збір 6890 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий термін, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький