АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/696/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2888/16Головуючий у 1-й інстанції Цибізова С. А. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Лобова О.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника відповідачів ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Білика Андрія Васильовича

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом та просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 автомобіль MAZDA 6, 2003 року випуску та передати йому у володіння та розпорядження.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 19 грудня 2015 року ним було видано довіреність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з правом користуватися та розпоряджатися від його імені автомобілем марки МАZDА 6, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Вказував, що 16 січня 2016 року приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю. за його заявою було припинено дію довіреності, проте, на вимоги до відповідачів повернути належний йому на праві власності автомобіль, отримав відмову.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням місцевого суду, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_3 - Білик А.В., просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання позивач та його представник адвокат Білик А.В., а також відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, повторно не з'явилися.

Згідно зі ст. 305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу у відсутності позивача, його представника та відповідачів.

Представник відповідачів ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на відсутність законних підстав для витребування автомобіля Мазда 6 та передачі його позивачу, оскільки згідно з договором купівлі-продажу від 19 січня 2016 року власником автомобіля є відповідач ОСОБА_6, якому і належить право володіння, користування і розпоряджання транспортним засобом.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19 грудня 2015 року ОСОБА_3 було видано довіреність (серії НАТ № 1003447), яка зареєстрована в реєстрі 7942 та посвідчена приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю. на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з правом користуватися та розпоряджатися від імені позивача автомобілем марки МАZDА 6, 2003 року випуску д.н.з. НОМЕР_1, який належав позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 28.08.2015 року.(а.с.9)

Згідно заяви ОСОБА_3 від 16.01.2016 року зазначену довіреність було скасовано.(а.с. 11)

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №5341/182 від 19.01.2016 року ОСОБА_3 діючи через свого представника за дорученням серії НАТ № 1003447 від 19.12.2015 року - ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_6 автомобіль марки МАZDА 6, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.97).

На підставі даного договору на ім'я ОСОБА_6 було видано свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 19.01.2016 року на автомобіль МАZDА 6, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль перебуває у володінні ОСОБА_6 на належній правовій підставі, а саме договорі купівлі-продажу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Норма статті 388 ЦК України може застосовуватись як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Викладене повною мірою узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_6 є власником спірного автомобіля на підставі укладеного ОСОБА_5 від імені та в інтересах ОСОБА_3 договору купівлі-продажу.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, а саме правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На момент розгляду справи договір купівлі-продажу транспортного засобу №5341/182 від 19.01.2016 року не був визнаний недійсним, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 набув автомобіль МАZDА 6, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 без належної правової підстави відсутні.

Вимоги про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу №5341/182 від 19.01.2016 року недійсним та повернення сторін в попередній стан позивачем не заявлялися, а тому підстави для перегляду його правомірності у суду першої та апеляційної інстанції відсутні.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, апелянтом не наведено.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Білика Андрія Васильовича - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Л.М. Хіль

О.А. Лобов

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю. Кузнєцова