Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/2055/12-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р.А.
Категорія 53 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Зарицької Г.В., Жигановської О.С.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Завод «Будматеріали» до ОСОБА_2 про визнання недійсним контракту та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Завод «Будматеріали» про встановлення факту перебування у трудових відносинах за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Завод «Будматеріали» на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 22 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2007 року Відкрите акціонерне товариство «Завод «Будматеріали» (далі - ВАТ «Завод «Будматеріали»), яке у подальшому перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Завод «Будматеріали» (далі - ПАТ «Завод «Будматеріали»), звернулося до суду з позовом, в якому, на підставі ст.ст.48, 63 ЦК України 1963 року, просило визнати недійсним контракт від 20.08.1998 року, укладений між сторонами, посилаючись на те, що збори 20.08.1998 року не проводилися, а ОСОБА_2 у трудових відносинах з підприємством не перебував. Контракт не схвалений підприємством.

У лютому 2010 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов, в якому (після уточнення вимог) просив встановити факт його перебування у трудових відносинах з ВАТ «Завод «Будматеріали» на посаді Голови правління в період з 20.08.1998 року по теперішній час (дата подачі заяви - 22.01.2015 року). Свої вимоги обґрунтовував тим, що з моменту проведення зборів та укладення контракту він був допущений до роботи, виконував функції голови правління, які не припинилися до даного часу, а тому відсутність відповідних наказів не свідчить про відсутність трудових відносин.

Останнім рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 22 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ВАТ «Завод «Будматеріали». Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт перебування у трудових відносинах ОСОБА_2 з ВАТ «Завод «Будматеріали» (на даний час Публічне акціонерне товариство «Завод «Будматеріали») на посаді Голови правління ВАТ «Завод «Будматеріали» в період з 20.08.1998 року по теперішній час.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ПАТ «Завод «Будматеріали» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано низку доказів по справі, які підтверджують відсутність трудових відносин між сторонами, а також проігноровано обставини, встановлені іншими судовими рішеннями.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач, будучи повідомленим належним чином (а.с.9, 10-11 т.4), в судове засідання не з'явився і заяв про причину неявки в судове засідання не подав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Завод» «Будметеріали», суд першої інстанції виходив із того, що контракт є трудовим договором, а тому застосування норм ЦК України є неможливим.

Задовольняючи зустрічний позов, суд, на підставі досліджених доказів, вважав доведеним факт перебування у трудових відносинах ОСОБА_2 на посаді Голови правління ВАТ «Завод «Будматеріали». При цьому, висновки судів по інших справах не прийняв до уваги, з посиланням на їх помилковість.

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком суду виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.1996 року Фондом державного майна України укладено контракт з ОСОБА_3 про призначення на посаду Голови правління ВАТ «Завод «Будматеріали».

Згідно протоколу зборів акціонерів ВАТ «Завод «Будматеріали» від 20.08.1998 року обрано Головою спостережної ради обрано ОСОБА_4, а Головою правління - ОСОБА_2

20 серпня 1998 року ВАТ «Завод «Будматеріали» в особі Голови Спостережної Ради ОСОБА_4, який діяв на підставі статуту та рішення загальних зборів ВАТ «Завод «Будматеріали» (Вищий орган Товариства), і Голова Правління ОСОБА_2 уклали контракт щодо здійснення керівником управління товариством терміном дії з 20 серпня 1998 року по 20 серпня 2003 року.

Вказаний контракт затверджено Спостережною радою Товариства (протокол № 1 від 20 серпня 1998 року).

Однак, з 20.08.1998 року по 05.02.2002 року обов'язки Голови правління виконував ОСОБА_3, а з 11.02.2002 року - ОСОБА_6

У 2002 році рішеннями господарських судів припинено повноваження ОСОБА_6 та призначено керуючого санацією.

Рішеннями Корольовського районного суду м.Житомира від 15 січня 2007 року, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 18 вересня 2007 року, визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ «Завод «Будматеріали» від 20 серпня 1998 року. Суд встановив, що збори проведено без наявності кворуму та за участю осіб, які не є акціонерами товариства.

В ухвалі від 18 січня 2012 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що норми Цивільного кодексу щодо недійсності угод на спірні правовідносини не поширюються, оскільки вони випливають із трудових правовідносин.

Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Враховуючи вказівки суду касаційної інстанції та вимоги ст.ст.4, 9, 21 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування ст.ст.48, 63 ЦК України 1963 року до вказаних правовідносин, які є трудовими, та визнання контракту недійсним з цих підстав.

Зазначений висновок повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-530цс15.

В той же час, колегія суддів не погоджується із судовим рішенням в частині вирішення зустрічного позову.

Згідно із ст.ст.3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як зазначив Верховний Суд України у п.2 постанові Пленуму № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Зокрема: відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637, якщо документи не збереглися, підтвердження трудового стажу провадиться

районними (міськими) відділами соціального захисту населення на підставі показань свідків; у інших випадках наявність певного стажу роботи визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими пов'язана необхідність встановлення цього стажу.

При наявності спору про право, останній розглядається у позовному провадженні (ч.4 ст.256 ЦПК України).

Отже, з аналізу вказаних норм законодавства та роз'яснень можна дійти висновку, що факт перебування у трудових відносинах встановлюється при виникненні відповідного спору: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі, підтвердження трудового стажу для призначення пенсій та інше. Від мети встановлення такого факту залежить суб'єктний склад сторін, а також вирішення питання чи підлягає даний спір розгляду в порядку цивільного судочинства.

В позовній заяві ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у трудових відносинах на посаді Голови правління ВАТ «Завод «Будматеріали» у певний період не зазначено для чого потрібно встановлення даного факту, а є посилання на відсутність наказу про його призначення та запису у трудовій книжці, тобто позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Суд першої інстанції не залишив позов без розгляду для виправлення недоліків, що неможливо виправити на стадії апеляційного розгляду, а тому колегія суддів виходить із змісту вимог та доводів позовної заяви.

Так, ОСОБА_2 не зазначає про наявність спору про заробітну плату та необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, однак просить встановити факт його перебування у трудових відносинах на посаді Голови правління по даний час при наявності в матеріалах справи доказів про діяльність на вказаній посаді інших осіб, обраних зборами та призначених судовими рішеннями господарських судів. Вважає, що дія його контракту є продовженою.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 19 червня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м.Києва від 06 грудня 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2013 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Завод «Будматеріали» відмовлено у задоволенні позову про поновлення його на посаді Голови правління зазначеного товариства, зобов'язанні допустити до виконання трудових обов'язків керівника та передачі атрибутів підприємства.

При розгляді вказаної справи, дослідивши надані позивачем докази у суді першої та апеляційної інстанцій, які повторно надані у цій справі, суди встановили, що рішеннями Корольовського районного суду м.Житомира від 15.091.2007 року та від 06.06.2007 року, які набрали законної сили, рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Завод «Будматеріали» від 20.08.1998 року визнано недійсними з моменту їх прийняття.

Рішенням позачергових зборів ВАТ «Завод «Будматеріали» від 28.11.2002 року та 07.02.2003 року на посаду Голови правління обрано ОСОБА_7 В зазначених протоколах зборів ОСОБА_2 вказано як акціонера товариства.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 15.12.2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15.06.2006 року, зазначені рішення зборів товариства визнано недійсними.

Судом також встановлено, що в книзі реєстрації наказів дані про прийняття ОСОБА_2 на роботу у ВАТ «Завод «Будматеріали» відсутні, як і записи у трудовій книжці, яка на підприємстві не зберігалася, і заробітна плата останньому ніколи не нараховувалася, його робота не обліковувалася, податки не сплачувалися, а обов'язки Голови правління з 20.08.1998 року виконували інші особи.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19.11.2002 року по справі № 1/95»Б» розпорядником майна ВАТ «Завод «Будматеріали» призначено ОСОБА_8, а ухвалою від 19.11.2002 року припинено повноваження Голови Правління ВАТ «Завод «Будматеріали» ОСОБА_9 та в.о. Голови правління ОСОБА_6

Разом з тим, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.07.2007 року у вказаній справі виправлено допущену господарським судом описку в ухвалі від 19.11.2002 року та виключено з мотивувальної частини посилання на припинення повноважень Голови правління ВАТ «Завод «Будматеріали» з посиланням на те, що ОСОБА_2 не обіймав зазначену посаду та не перебував із товариством у трудових відносинах, що виключає можливість припинення його повноважень.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.03.2004 року по цій же справі призначено керуючим санацією ВАТ «Завод «Будматеріали» ОСОБА_10

ОСОБА_2 звертався до Господарського суду Житомирської області із заявою про визнання його кредитором боржника та вимагав стягнення на його користь з ВАТ «Завод «Будматеріали» заробітної плати в розмірі 15437,16 грн. Ухвалою суду від 12.02.2003 року провадження за заявою ОСОБА_2 припинено. Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 30.04.2003 року ухвалу від 12.02.2003 року скасовано та відмовлено ОСОБА_2 у визнанні грошових вимог до товариства, оскільки він керівником підприємства не був і вимоги про стягнення заробітної плати є безпідставними.

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ «Завод «Будматеріали» від 11.06.2005 року головою правління обрано ОСОБА_10, який приступив до виконання обов'язків на підставі наказу № 53 від 19.08.2005 року.

Таким чином, починаючи з моменту введення відносно ВАТ «Завод «Будматеріали» процедури санації у справі про банкрутство з 27.02.2003 року питання щодо керівника вирішувалося відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Враховуючи, що ОСОБА_2 фактично не перебував у трудових відносинах із ВАТ «Завод «Будматеріали», Шевченківський районний суд м.Києва дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення його на посаді Голови правління.

ОСОБА_2 звертався із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Києва, з посиланням на те, що колишній Голова Спостережної ради повідомив про внесення в трудову книжку записів про його прийняття на роботу на посаду Голови правління ВАТ «Завод «Будматеріали» у 1998 році та про звільнення 28.11.2002 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 31.01.2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 26.03.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.04.2014 року, відмовлено ОСОБА_2 у перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами.

Отже, при розгляді вищевказаних справ про поновлення ОСОБА_2 на посаді Голови правління ВАТ «Завод «Будматеріали» та передачі йому повноважень, стягнення заробітної плати, відкриття процедури про банкрутство, судами встановлено правовідносини, що виникли між сторонами спору, та відповідні факти, а саме, що ОСОБА_2 фактично не перебував у трудових стосунках з ВАТ «Завод «Будматеріали». Копії наказів про щорічне призначення в.о. Голови правління ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які не завірені належним чином та не визнані іншою стороною, не спростовують встановлені судовими рішеннями факти та обставини.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судами не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (ч.2 ст.223 ЦПК України).

З огляду на визначений статтею 129 Конституції України принцип обов'язковості рішення після вирішення судом справи та набрання рішенням суду законної сили, а також на зміст вимог КЗпП України щодо перебування у трудових відносинах та вимог ЦПК України про встановлення фактів, якщо є спір про право, слід дійти висновку про те, що у разі, якщо є судові рішення про відмову у поновленні на роботі, стягненні заробітної плати та припинення повноважень у справі про банкрутство, в яких судами розглядалося питання перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ВАТ «Завод «Будматеріали», і ці рішення набрали законної сили, то під час вирішення справи про встановлення факту перебування у трудових відносинах суду необхідно було враховувати встановлення такими судовими рішеннями указаних обставин.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 03.02.2016 року по справі № 6-2017цс15.

При вирішенні зустрічного позову, судом першої інстанції, в порушення норм процесуального законодавства, не враховано встановлені іншими судами обставини, факти і правовідносини, а саме, що ОСОБА_2 фактично не перебував у трудових відносинах з ВАТ «Завод «Будматеріали», що є обов'язковим при розгляді іншої справи про встановлення цього ж факту.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення зустрічного позову, з ухваленням нового - про відмову у його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Завод «Будматеріали» задовольнити частково.

Скасувати рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 22 жовтня 2015 року в частині задоволення зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Завод «Будматеріали» про встановлення факту перебування у трудових відносинах відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: