Справа №583/245/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/995/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради Сумської області,

про визнання права на приватизацію кімнати в гуртожитку, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2016 року відмовлено в позові ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

По суті доводить, що позивачем подані суду належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, проте суд в порушення процесуального закону не дав ним належної оцінки. Позивач не має власного житла та більше ніж 5 років на законних підставах зареєстрований та проживає в гуртожитку, отже на нього поширюються положення Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Проте, суд до спірних правовідносин відповідних норм цього закону не застосував. Факт відсутності рішення адміністрації та профспілкового комітету, а також спеціального ордеру щодо кімнати у гуртожитку, у такому випадку, не має юридичного значення.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом першої інстанції по суті встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом дитинства 3 групи безстроково. Він зареєстрований 17 лютого 1998 року в кімнаті № 512 по вул. Ярославського, 4, в м. Охтирка Сумської області, яка згідно довідки КП «Охтирське МБТІ» від 03 листопада 2015 року є ізольованою кімнатою в гуртожитку житловою площею 12.7 кв.м, загальною площею 12.7 кв.м.

04 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до виконавчого комітету Охтирської міської ради із заявою про передачу у приватну власність приміщення у гуртожитку, яке він займає.

До заяви ОСОБА_3 додав довідку ОСББ «Звязківець» від 17 листопада 2015 року про те, що він один мешкає і зареєстрований в кімнаті № 512 по вул. Ярославського, 4, в м. Охтирка Сумської області.

З довідки, виданої виконкомом Бугруватської сільської ради Охтирського району від 18 листопада 2015 року, вбачається, що ОСОБА_3 з 1992 року по 14 лютого 1998 року дійсно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2. Своє право на приватизацію житла на території Бугруватської сільської ради не використав.

З довідки, виданої ТВБВ № 10018/050 філії Сумське обласне Управління АТ «Ощадбанк» від 04 червня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_3 по м. Охтирка в списках на приватизацію не значиться.

З трудової книжки ОСОБА_3 убачається, що з 11 березня 1997 року по 07 серпня 2009 року він перебував у трудових відносинах з ПАТ «Нафтопроммаш».

З довідки № 04-03/27, виданої архівним відділом Охтирської міської ради 01 лютого 2016 року, вбачається, що у протоколах профспілкового комітету ВАТ «Нафтопроммаш» м. Охтирка за 1997, 1998 роки не приймались рішення про надання кімнати № 512 для проживання в гуртожитку за адресою м. Охтирка, вул. Ярославського, 4 на імя ОСОБА_3

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 08 грудня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 не має у власності нерухомості.

Листом управління житлово-комунального господарства від 04 грудня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 в приватизації кімнати № 512 у гуртожитку у звязку з відсутністю ордера на вселення до цього жилого приміщення.

20 листопада 2014 року Міністром вугільної промисловості України виданий наказ № 820 про безоплатну передачу державного майна з балансу ПАТ «Нафтопроммаш» у комунальну власність територіальної громади м. Охтирка Сумської області.

Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 06 травня 2015 року № 62, затверджено акт приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади м. Охтирка будівлі гуртожитку по вул. Ярославського, 4, м. Охтирка Сумської області (доданий до рішення); прийнято безоплатно до комунальної власності територіальної громади м. Охтирка вказану будівлю гуртожитку; залишено будівлю по вул. Ярославського, 4, м. Охтирка Сумської області, на балансі об'єднання співвласників багатоквартирного будинку гуртожитку (ОСББГ) «Звязківець»; управлінню житлово-комунального господарства Охтирської міської ради доручено забезпечити виконання необхідних заходів для реєстрації в установленому порядку нерухомого майна, зазначеного в п. 1 даного рішення за територіальною громадою м. Охтирка.

Рішенням державного реєстратора від 03 вересня 2015 року № 24132479, яке не оскаржувалося, територіальній громаді м. Охтирка в особі Охтирської міської ради відмовлено у державній реєстрації права власності будівлі по вул. Ярославського, 4, в м. Охтирка Сумської області.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає. Названі обставини доведені відповідачем, тоді як ОСОБА_3 на порушення положень ст.ст.10, 60 ЦПК України, не подав належних доказів на підтвердження своїх вимог.

Висновки суду по суті спору відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», зокрема, передбачено, що приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Статтями 1, 2 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», зокрема, передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, а також членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України "Про житловий фонд соціального призначення"), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім'ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України).

Відповідно до ст. 4 цього Закону громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтями 10-11 названого Закону передбачено, що статус гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, після прийняття відповідною місцевою радою рішення про їх приватизацію або про надання їм статусу житла соціального призначення не може бути змінено, крім випадку визнання гуртожитку (як цілісного майнового комплексу або його відокремленої частини) аварійним чи непридатним для проживання людей відповідно до розділу IV цього Закону.

Гуртожиток (як цілісний майновий комплекс або всі його відокремлені частини) відповідно до цього Закону повинен відповідати архітектурно-планувальним, технічним нормам та санітарно-гігієнічним вимогам, встановленим актами законодавства та технічними нормативами для такого типу житла, бути придатним для проживання в ньому людей і використовуватися виключно за призначенням.

Відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29 січня 2010 року № 109/17404, громадянином до органу приватизації обовязково подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копія документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

Згідно зі ст. 127 ЖК УРСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Відповідно до ч.2 ст. 128 ЖК УРСР, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Статтею 129 ЖК УРСР передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Оскільки позивачем не подано суду належних письмових доказів, а саме копій: вищезгаданих спільного рішення чи спеціального ордера, або ж договору (договорів) найму жилої площі у гуртожитку зі строком дії понад 5 років, то ним не доведено, що він більше пяти років на законних підставах зареєстрований за місцем проживання в кімнаті № 512 вищезгаданого гуртожитку та фактично проживає в цьому гуртожитку.

За таких обставин, сам факт реєстрації позивача в гуртожитку 17 лютого 1998 року (а.с.3,5,6), та факт його роботи на підприємстві ПАТ «Нафтопроммаш» з 11 березня 1997 року по 07 серпня 2009 року (а.с.77), якому належав вищезгаданий гуртожиток, та факт укладення договорів оренди, предметом яких була кімната № 512 (а.с.10, 183) строком на 2 роки, не дають правових підстав для висновку про те, що у позивача виникло право на приватизацію вищезгаданої кімнати у гуртожитку, а відповідачі зазначене право порушили чи протиправно не визнали.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 січня 2014 року (а.с. 122-124, фотокопія у справі) за позовом фізичних осіб, зокрема і ОСОБА_3 до Охтирської міської ради Сумської області, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, треті особи які не заявляють самостійних вимог: ліквідатор ПАТ «Нафтопроммаш» ОСОБА_5, Фонд Державного майна України, Регіональне відділення фонду державного майна України в Сумській області, ОСББГ «Зв'язківець», ПАТ «Нафтопроммаш» про зобов'язання вчинити дії, не містить встановлених обставин, які б не підлягали доказуванню в цій справі, ч.3 ст.61 ЦПК України, тому цей письмовий доказ не спростовує висновків суду першої інстанції по суті спору.

Крім того, колегія суддів враховує з архівної довідки Охтирської міської ради від 08 червня 2016 року № 04-03/60 (а.с.195) вбачається, що в архівному відділі на зберіганні знаходяться документи постійного зберігання ПАТ «Нафтопроммаш» за 1987-2008 роки та документи постійного зберігання комітету профспілки працівників нафтової та газової промисловості ПАТ «Нафтопроммаш» за 1987-2008 роки.

У протоколах спільних засідань адміністрації і профспілкового комітету профспілки робітників нафтової і газової промисловості ПАТ «Нафтопроммаш» м.Охтирка Сумської області за 1997-2008 роки відсутні рішення про розподіл кімнат та поселення ОСОБА_3 в гуртожитку за адресою: м. Охтирка, вул. Ярославського, 4.

Відповідно до ст. 762 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5, ордери на право користування житловою площею не є документами постійного строку зберігання, тому не передаються на зберігання до архівного відділу Охтирської міської ради.

Інші документи, що мали б стати підставою для підтвердження розподілу та поселення громадян до гуртожитку по вул. Ярославського, 4, м. Охтирка, до архівного відділу не передавались.

Підстава: фонд № 24, опис № 2, справа 297, 303, 309, 316, 323, 329, 335, 341, 346, 350, 357, 361.

Позивач доводив, що він у 1998 році вселився на підставі ордеру в кімнату № 512, проте фактичні обставини зазначені у вищезгаданій архівній довідці цих доводів не підтверджують.

Інші доводи апеляційної скарги не мають юридичного значення, а тому не впливають на висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -