У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Мазур Л.М., НагорнякаВ.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Кредитної спілки «Оберіг» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про розірвання договору споживчого кредиту та стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Кредитна спілка «Оберіг» (далі - КС «Оберіг») звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просила розірвати договір споживчого кредиту від 30 серпня 2014 року, укладений між позивачем та ОСОБА_4, стягнути в солідарному порядку з відповідачів 294 277 грн 21 коп. та судові витрати.

Позивач посилався на те, що 30 серпня 2014 року між КС «Оберіг» та ОСОБА_4 було укладено договір споживчого кредиту № 194к4, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 150 тис. грн строком на 12 місяців з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,1315 % за один календарний день та частковим погашенням кредиту.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника 30 серпня 2014 року між КС «Оберіг» та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, та ОСОБА_13 було укладено договір поруки № 194к4.

Оскільки ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, утворилась заборгованість у сумі 294 277 грн 21 коп.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 01 березня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 на користь КС «Оберіг» 294 277 грн 21 коп. заборгованості за кредитом.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 30 серпня 2014 року між КС «Оберіг» та ОСОБА_4 було укладено договір споживчого кредиту № 194к4, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошовий кредит в сумі 150 тис. грн на 12 місяців до 30 серпня 2015 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору цього ж дня позивачем з однієї сторони та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 з другої сторони було укладено договір поруки № 194к4, за яким у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором поручителі і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості.

Умови договору споживчого кредиту щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків ОСОБА_4 належним чином не виконувались, у зв'язку з чим станом на 12 травня 2015 року виникла заборгованість у сумі 294 277 грн 21 коп.

На адресу позичальника та поручителів позивачем направлялись письмові вимоги про виконання договірного зобов'язання, однак вказані вимоги останніми не виконані.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

﻿

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За нормами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що КС «Оберіг» свої зобов'язання за кредитним договором виконала, надавши ОСОБА_4 грошові кошти, а останній свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з нього та поручителів у солідарному порядку.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

В.М. Коротун Л.М. Мазур В.А. Нагорняк