Справа № 153/863/16-ц Провадження № 22-ц/772/3173/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого-судді Нікушина В.П.,

суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 14.09.2016 року, ухвалене по даній справі,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним позовом до ОСОБА_3.

Мотивуючи позовні вимоги він посилався на те, що в вересні 2012 року між його батьком ОСОБА_4, який помер 31 березня 2013 року, та ОСОБА_3 був укладений договір позики, за яким покійним їй була надана позика в розмірі 8000 доларів США.

За життя батька борг нею не був повернутий і тому ОСОБА_3, визнаючи борг написала 12.03.2015 року розписку в якій зобовязувалась суму боргу повернути позивачу як спадкоємцю. В цей же день на виконання боргових зобовязань вона виплатила йому 300 доларів США, про що він надав їй розписку про отримання зазначеної суми.

В листопаді 2015 року він звернувся до ОСОБА_3 з приводу повернення решти боргу в сумі 7700 доларів США, але його вимога не була виконана. Тому, він звернувся в суд з позовом про стягнення вказаної суми боргу.

Позовні вимоги були задоволені, але з рішенням суду не погодилась ОСОБА_3, представником якої воно оскаржене в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Законність оскаржуваного рішення поставлена під сумнів з посиланням на те, що суд першої інстанції не зясував всіх обставин по справі і зокрема судом не встановлено чи мав місце договір позики між покійним ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і не переконався в тому, що цей договір укладався у письмовій формі, не дослідив питання щодо строку дії договору та виду валюти, як предмету договору позики.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, прийшла до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суперечливих обставинах, які опосередковано підтверджують факт існування боргових зобовязань ОСОБА_3 перед позивачем, які виникли із договору позики та на помилковому тлумаченні норм права і ситуативному поєднанні з встановленими по справі обставинами.

Стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заявлену ним суму заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що його право, як спадкоємця на спадщину після смерті його батька ОСОБА_4, в тому числі і право вимоги за договором позики, укладеним між покійним ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за яким вона отримала в позику 8000 доларів США встановлене.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з огляду на таке.

Оспорюючи рішення суду, представник ОСОБА_3 посилався на те, що позовні вимоги про стягнення боргу з ОСОБА_3 задоволенні за відсутності доказів того, що між покійним ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мав місце письмово укладений договір позики з визначенням предмету позики та строку його виконання.

Окрім цього, законність рішення поставлена під сумнів з посиланням на те, що судом проігноровані вимоги про відмову в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.

Однак, такі доводи апеляційної скарги суперечать встановленим по справі обставинам.

Відповідно до вимог частини 2-ї статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

В ході досудового розвязання спору, відповідачка підтвердила, що між нею та покійним ОСОБА_4 був укладений договір позики, а також письмово, оформивши це у вигляді розписки, підтвердила, що має зобовязання щодо повернення боргу за цим договором позивачу, який є спадкоємцем ОСОБА_4. Відповідачкою на виконання зобовязань за договором позики сплачено позивачу 300 доларів США. Вказані дії відповідачки підтверджують, що ОСОБА_3 отримала за договором позики у ОСОБА_4 8000 доларів США і спростовують доводи апеляційної скарги про те, що такий договір не мав місця, оскільки відсутній належно оформлений письмовий договір позики.

Права позивача як спадкоємця, після смерті ОСОБА_4 підтверджуються рішенням Ямпільського районного суду від 26 серпня 2014 року. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що в задоволенні позову мало б бути відмовлено і за пропуском строку позовної давності.

Як вбачається із розписки ОСОБА_3 від 12.03.2015 року борг за договором позики вона зобовязувалась повернути за першою вимогою, тобто строк виконання зобовязання не був визначений.

Вимога про повернення боргу позивачем була направлена ОСОБА_3 рекомендованим відправленням 06.11.2015 року з визначенням строку повернення боргу до 06 грудня 2015 року. Однак відповідачка до визначеної ОСОБА_4 дати, боргу не повернула. Тому, слідуючи приписам ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг строку позовної давності в даному випадку розпочав свій відлік з дати остаточного повернення боргу, тобто з 06 грудня 2015 року.

Надуманими є доводи апеляційної скарги щодо того, що договором не була визначена валюта як предмет договору позики. Про те, що предметом позики були долари США свідчить та обставина, що відповідачка здійснила часткове повернення боргу саме у цій валюті (а. с. 7).

Отже, наведені доводи апеляційної скарги, за встановлених по справі обставин, не тягнуть за собою скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2016 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: