Єдиний унікальний номер (справа №) 216/8374/15-ц
Номер провадження у суді 2/216/682/16
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
15 березня 2016 року місто ОСОБА_1 Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,
секретаря судового засідання Буданцевої О.А.,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Першої Криворізької державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадкове майно,
05 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Першої Криворізької державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадкове майно, згідно якої просила:
- визнати за нею право власності на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_4, померлої 06 січня 2011 року, яка складається із 1/2 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, 1/6 частини від загального домоволодіння, спадкова доля від загального домоволодіння складає 1/12 частина.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 січня 2011 року померла мати позивача ОСОБА_4. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із двокімнатної квартири, розташованої АДРЕСА_2. Спадкоємцями є ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Вищевказана квартира належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 11 квітня 1980 року Першою криворізькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1491. Квартира складається із 1/6 частини житлового дому з господарчими будівлями, квартира зареєстрована в КП ДОР "Криворізьке БТІ". Як виявилося пізніше, після поховання матері сестра ОСОБА_3 без відома позивача, самоуправно заволоділа всіма документами на спадкове майно та відвезла їх в місто Київ за місцем свого проживання. З цього приводу позивач звернулася до Центрально-Міського РВ КМУ УМВС України із заявою про порушення відносно ОСОБА_3 кримінальної справи за самоуправство та незаконне заволодіння документами на спадкове майно. Постановою від 20 лютого 2011 року Центрально-Міського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області позивачу було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 та підтверджено, що ОСОБА_3 дійсно заволоділа всіма документами на спадкове майно. Позивач звернулася до Першої криворізької державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину 1/2 частки вищевказаної квартири, але постановою № 523 від 13 вересня 2013 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з відсутністю права власності на спадкове майно. На даний час позивач зареєстрована і мешкає в спадковій квартирі.
У судове засідання, призначене на 15.03.2016 року, позивач не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить оголошення в газеті "Вісті Придніпров'я" № 102 від 24.12.2015 року.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого і від якого не надходила заява про розгляд справи у його відсутність або якщо вказані ним підстави неявки визнано неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії IV-ИК № 504038 (а.с. 5).
11 квітня 1980 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, що підтверджується копією договору від 11 квітня 1980 року посвідченого нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1491.
Відповідно до довідки наданої комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 1/5 частина житлового будинку з господарчими побудовами в місті Кривому Розі по вулиці Рози Люксембург будинок № 13 зареєстровано в реєстровій книзі 7доп, сторінка 11 на ім'я ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Першою криворізькою державною нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі за № 1-1491 (а.с.12).
ОСОБА_4 померла 06 січня 2011 року, про що було видано свідоцтво про смерть серія I-KИ № 409516, актовий запис № 47 (а.с. 6).
Відповідно до витягу № 27065617 про реєстрацію в спадковому реєстрі, виданого 27.05.2011 року Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою, 27.05.2011 року заведена спадкова справа № 51212380 (а.с. 11).
Позивач зверталась до державного нотаріуса Першої криворізької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_4 померлої 06.01.2011 року. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 9).
ОСОБА_2, вважаючи що її право на спадщину не може бути здійснено іншим шляхом, оскільки їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою нотаріуса від 30 березня 2013 року, звернулась до суду з вимогами про визнання за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 померлої 06.01.2011 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Оскільки позивач зверталась до суду у звязку з неможливістю оформлення нею права на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру, тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України, що регулюють питання спадкування та виникнення права на спадщину і його здійснення.
Відповідно до вимог діючого законодавства спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (статті 1216-1218 ЦК України).
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Крім того порядок здійснення спадкоємцями права на спадщину визначено нормами глави 87 книги VI Цивільного кодексу України.
При цьому частинами 1 та 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Отже, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини та з огляду на вимоги ЦК України, суд дійшов висновку, що спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 померлої 06 січня 2011 року, у вигляді права власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3, належала померлій, що підтверджується довідкою виданою комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" відповідно до даних архівної справи (а.с. 12).
Також за приписами ч. ч. 1, 3 ст. 1296 та ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач зверталась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді права власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, однак, постановою нотаріусу від 30 березня 2013 року ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру (а.с. 9).
Але вказаний висновок, на думку суду, є хибним, оскільки відсутність правовстановлюючого документу могло вплинути лише на права ОСОБА_4, як власника майна, а не як спадкоємця чи як спадкодавця і на це зверталась увага в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Зокрема в п. 6 вказаної Постанови ПВССУ зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.
Одночасно з цим відповідно до довідки наданої Криворізькою філією державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 04.04.2013 року зазначено, що у фонді № 9 Першої криворізької державної нотаріальної контори спадкові справи за 1980 рік не значаться, у зв'язку з чим видача дублікату договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий ріг, АДРЕСА_4, неможлива (а.с. 13).
Крім того згідно розяснень, викладених у п. п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанови ПВСУ №7) свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.
Таким чином, з урахуванням того, що в судовому порядку було встановлено право власності ОСОБА_4 на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, тому позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на спадкове майно вважаються судом обґрунтованими та такими, що узгоджуються з нормами цивільного законодавства, через що такі вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 61, 84, 88, 209, 215-218 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1296, 1297 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N7, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд
Позов ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії АМ 259445 виданий Криворізьким РВ КМУ України в Дніпропетровській області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) право власності на 1/12 частину житлового будинку з господарчими побудовами в місті Кривому Розі по вулиці Рози Люксембург, будинок 13, що складає 1/2 частину спадкового майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, померлої 06 січня 2011 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Іншими учасниками судового процесу рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Суддя Р.О. Кузнецов