АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6929/16 Справа № 0427/7840/12-ц Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д.І. Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Калиновського А.Б., Лаченкової О.В.

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Ганна Василівна про визнання заповіту дійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, визнання заповіту недійсним, визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся з позовними вимогами, які в ході розгляду справи уточнювалися, до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина - ОСОБА_6, яка за життя, 18 липня 2011 року, склала заповіт та яким заповіла своєму чоловікові, тобто йому, все належне їй майно. Після смерті дружини, він звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. із заявою про прийняття спадщини, де йому було повідомлено про наявність заповіту, складеного його дружиною ОСОБА_6, який посвідчений 30 серпня 2011 року секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, реєстровий № 34. Як згодом йому стало відомо, зазначеним заповітом ОСОБА_6 заповідала кафе та магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташовані за адресою: АДРЕСА_1, дочці - ОСОБА_2 З урахуванням того, що ОСОБА_6 на протязі липня 2011 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні терапії КЗ «Центральна міська лікарня» в м.Новомосковську Дніпропетровської області, після чого він разом з дітьми та помічницею здійснював її догляд, так як остання не могла самостійно пересуватись, вважає заповіт посвідчений 30 серпня 2011 року секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, реєстровий №34, недійсним, оскільки фізично, 30 серпня 2011 року, ОСОБА_6 не могла знаходитись в с.Гупалівка Магдалинівського району Дніпропетровської області. Тому просив визнати недійсним заповіт, який посвідчений 30 серпня 2011 року секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, реєстровий № 34 від імені ОСОБА_6; визнати за ним, .І., право власності на кафе та магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після дружини - ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, у відповідності до заповіту від 18 липня 2011 року.

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_3

В обґрунтування зустрічних позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися та змінювалися, ОСОБА_2 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_6. За життя, 18 липня 2011 року, ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Шевченко Г.В., відповідно до якого все належне їй майно заповідала ОСОБА_3 З урахуванням того, що в період з 10 липня 2011 року по 21 липня 2011 року ОСОБА_6 перебувала на лікуванні у відділенні терапії КЗ «Центральна міська лікарня» в м.Новомосковську Дніпропетровської області з клінічним діагнозом: ХБП ІІІ ст., пієлонефрит в стадії загострення, діабетична нефропатія ІV ст., сечовий варіант, а заповіт було складено 18 липня 2011 року, тобто під час хвороби останньої, є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, тому вважає, що була відсутня її справжня воля щодо встановлення, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків та у відповідності до вимог ст.ст. 203, 215, 225 ЦК України, такий заповіт повинен бути визнаний недійсним. При цьому ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_6 взагалі не підписувала заповіт від 18 липня 2011 року. Згодом, на підставі зазначеного вище заповіту, 16 жовтня 2012 року, приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на наступне майно, а саме: 1/2 частини квартири 2 в будинку 10 розташованому по АДРЕСА_3 1/2 частини квартири 2-а в будинку 10 розташованому по АДРЕСА_3 1/2 частини квартири 3 в будинку 10 розташованому по АДРЕСА_3 1/2 частини нежилого приміщення офіс-ательє, розташованого за адресою - будинок АДРЕСА_3; приміщення технічного підвалу та будівлі офісу розташованого за адресою - будинок АДРЕСА_3 1/2 частини квартири 1 розташованої в будинку АДРЕСА_3; вбудоване в житловий будинок приміщення за адресою - АДРЕСА_5; приміщення ательє по пошиву одягу, розташоване за адресою - будинок АДРЕСА_4. Однак, 30 серпня 2011 року ОСОБА_6 було складено заповіт, посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, реєстровий № 34., відповідно до якого, кафе та магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташовані за адресою - будинок АДРЕСА_1, вона заповіла їй - ОСОБА_2 Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 посилалася на те, що її мати ОСОБА_6, у відповідності до договору дарування від 28 травня 2004 року, була власником нерухомого майна, а саме: кафе та магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», які розташовані за адресою - будинок АДРЕСА_1 28 серпня 2008 року між її матір'ю ОСОБА_6 та нею був укладений договір оренди нежитлових приміщень, розташованих за адресою - будинок АДРЕСА_1 Того ж дня, 28 серпня 2008 року, було укладено розписку, відповідно до якої ОСОБА_6 отримала від неї грошові кошти в сумі, еквівалентній 80 000 доларам США, що станом на момент укладення розписки становить 288 000 грн. за продаж кафе та магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», які розташовані за адресою: будинок АДРЕСА_1 Цією ж розпискою ОСОБА_6 надала згоду на проведення переобладнання приміщень.

На підставі наведеного ОСОБА_2 просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_6, посвідчений 18 липня 2011 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., реєстровий номер № 974; визнати недійсними свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом від 16 жовтня 2012 року, оформлені приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_6, відповідно до яких за ОСОБА_3 визнано право власності на вказане вище майно та скасувати відповідно державну реєстрацію; визнати дійсним заповіт від 30 серпня 2011 року, реєстровий номер № 34, посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області; визнати за нею право власності на кафе та магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташовані за адресою - будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, у відповідності до заповіту від 30 серпня 2011 року. Просила визнати дійсним договір купівлі-продажу кафе та магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», які розташовані за адресою - будинок АДРЕСА_1, укладений 28 серпня 2008 року між нею та ОСОБА_6; визнати за нею право власності на кафе та магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», які розташовані за адресою - будинок АДРЕСА_1

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2013 року цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа - Гупалівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту дійсним, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, були об'єднані в одне провадження (т.1 а.с.88).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року були роз'єднані провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа - Гупалівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту дійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, визнання заповіту недійсним, визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про накладення стягнення на майно (т.2 а.с.128).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним заповіт, оформлений 30 серпня 2011 року від імені ОСОБА_6, посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, реєстровий №34, відповідно до якого ОСОБА_6 належні їй на праві власності кафе та магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташовані за адресою: АДРЕСА_1, заповідала дочці - ОСОБА_2 В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову. Вирішено питання щодо судових витрат (т.3 а.с.108-121).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 та в частині відмови у задоволенні її позовних вимог. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права (т.3 а.с.135-138).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи з 21 грудня 1994 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі (т. 1 а.с.8).

Відповідно до договору дарування від 28 травня 2004 року до ОСОБА_6 перейшло право власності на кафе та магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», які розташовані за адресою - будинок АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.11).

Згідно свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла (т.1 а.с.7).

18 липня 2011 року ОСОБА_6 за життя було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Шевченко Г.В., відповідно до якого все належне їй майно вона заповідала ОСОБА_3 (т. 2 а.с.8).

З матеріалів справи вбачається 30 серпня 2011 року ОСОБА_6 було складено заповіт, посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, реєстровий № 34, відповідно до якого ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_2 нележнє їй кафе та магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташовані за адресою - будинок АДРЕСА_1 (т.1 а.с.45).

16 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. було оформлено свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до яких за ОСОБА_3 визнано право власності на: 1/2 частини квартири 2 в будинку 10 розташованому по АДРЕСА_3 1/2 частини квартири 2-а в будинку 10 розташованому по АДРЕСА_3 1/2 частини квартири 3 в будинку 10 розташованому по АДРЕСА_3 1/2 частини нежилого приміщення офіс-ательє, розташованого за адресою - будинок № АДРЕСА_3 приміщення технічного підвалу та будівлі офісу розташованого за адресою - будинок АДРЕСА_3 1/2 частини квартири 1 розташованої в будинку АДРЕСА_3; вбудоване в житловий будинок приміщення за адресою - АДРЕСА_5; приміщення ательє по пошиву одягу, розташоване за адресою - будинок АДРЕСА_4 (т. 2 а.с.17-29).

27 листопада 2012 року за заявою ОСОБА_3 Магдалинівським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 було внесено відомості про те, що 30 серпня 2011 року невстановлена особа в с.Гупалівка Магдалинівського району Дніпропетровської області підробила заповіт від імені ОСОБА_6 (т. 1 а.с.66).

З матеріалів справи вбачається, відповідно до висновків повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи №6358 від 21 жовтня 2013 року, проведеною експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф.М.С. Бокаріуса, в рамках кримінального провадження, в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, розпочатої в 2011 році, на лицевій стороні аркуша 5, в графі «Розписка про одержання оформленого документу», в рядку «34» - виконаний не ОСОБА_6.;підпис від імені ОСОБА_6 в заповіті від 30 серпня 2011, складеному від імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_7, посвідченому секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 за рєстр. № 34, в рядку «підпис», - виконаний не ОСОБА_6.;рукописний запис «ОСОБА_6» в заповіті від 30 серпня 2011 року, складеному від імені ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_2, посвідченому секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 за рєстр. № 34, в рядку «підпис», - виконаний не ОСОБА_6 (т. 2 а.с.72-87).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження за підозрою останньої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України - закрито.

Ухвалою суду від 18 березня 2015 року у даній цивільній справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на розгляд якої ставилися питання, чи виконані підписи від імені ОСОБА_6 в заповіті від 18 липня 2011 року, складеному останньою на ім'я ОСОБА_3 (т.2 а.с. 167, 168).

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №3737-15 від 27 листопада 2015 року підпис від імені ОСОБА_6 в графі «Підпис» заповіту від 18 липня 2011 року ОСОБА_6 складений на ім'я ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., зареєстрований в реєстрі за №974 - виконаний ОСОБА_6;рукописний запис «Цей заповіт прочитано мною в голос та підписано власноручно» та «ОСОБА_6» в заповіті від 18 липня 2011 року ОСОБА_6 складений на ім'я ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., зареєстрований в реєстрі за №974 - виконаний ОСОБА_6 (т.3 а.с.47-55).

Відповідно до ч.2 ст.1234 ЦК України право на заповіт здійснюється особисто.

Згідно норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини, заповіт відноситься до право чинів.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так відповідно до ч.3 вказаної статті, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.64 письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

До письмових доказів також відноситься і висновок експерта.

Тобто, з вказаних норм процесуального права, можна дійти висновку, що доказами є будь-які дані які містять відомості про обставини справи та здобуті у передбаченому законом порядку.

З урахуванням того, що відповідно до висновків вищевказаної експертизи №6358 від 21 жовтня 2013 року заповіт від 30 серпня 2011 року, посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, реєстровий № 34, містить підпис в графі підпис - виконаний не ОСОБА_6 тарукописний запис «ОСОБА_6.» виконаний не ОСОБА_6., що в свою чергу свідчить про недійсність вказаного правочину, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання такого заповіту недійсним.

Висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 також є законним та обґрунтованим, оскільки відповідно до висновків судової почеркознавчої експертизи №3737-15 від 27 листопада 2015 року підпис від імені ОСОБА_6 у заповіті від 18 липня 2011 року на ім'я ОСОБА_3 виконаний ОСОБА_6

Стосовно вимог ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, та визнання права власності на кафе та магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», які розташовані за адресою - будинок АДРЕСА_1, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні вказаної вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу жилого будинку, земельної ділянки або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до розписки 28 серпня 2008 року ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі, що еквівалентні 80 000 доларам США, що станом на момент укладення розписки становить 388 000 грн. за продаж кафе та магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованих за адресою - будинок АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.120).

Того ж дня, 28 серпня 2008 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був укладений договір оренди нежитлових приміщень, відповідно до якого ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_2 прийняла в оренду на строк до 28 серпня 2018 року нежитлове приміщення, розташоване за адресою - будинок АДРЕСА_1 (т.1 а.с.109).

З урахуванням того, що сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до чинного законодавства, виконані не були та ОСОБА_2 не було надано суду доказів з приводу досягнення сторонами домовленості щодо істотних умов договору, а саме: на яких умовах укладений договір, яка вартість нерухомого майна визначена сторонами та яка вартість суми продажу, приймаючи до увага, що ОСОБА_2 користувалася спірним майном на підставі договору оренди від 28 серпня 2008 року, а не у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання дійсним вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного в простій письмовій формі у вигляді розписки.

Доводи апеляційної скарги стосовно неналежностівисновку повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи №6358 від 21 жовтня 2013 року, проведеної в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_4, як доказу, є безпідставними, оскільки згідно норм процесуального права будь-яка експертиза, яка проведена в рамках кримінального, цивільного або господарського провадження може бути прийнята як доказ у разі, якщо вона проведена у відповідності до вимог закону та містить відомості, які є суттєвими для вирішення даного спору. Підстав які б вказували на її недійсність, як доказу, суду не надано. Така експертиза була проведена в рамках кримінального провадження, та експертів було попереджено про відповідальності за надання неправдивих висновків.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутні у даній справі на розгляді позовних вимог ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, які були виділені в окреме провадження, є безпідставними, оскільки як вбачається з ухвали суду від 27 жовтня 2014 року були роз'єднані провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа - Гупалівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту дійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, визнання заповіту недійсним, визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про накладення стягнення на майно (т.2 а.с.128).

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді