Справа № 621/1651/16-ц
Пр. № 2-о/621/59/16
РІШЕННЯ

іменем України

11 листопада 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Вельможної І.В.,

народних засідателів: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Акулової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про оголошення фізичної особи померлою, зацікавлена особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області,

встановив:

17.08.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, зацікавлена особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області, в якій просила оголосити її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, померлим.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_3 зазначила, що 26.12.1971 року у неї народився син ОСОБА_4, батьком якого був ОСОБА_5. Багато років вони проживали однією сімєю за адресою АДРЕСА_1.

01.10.2004 року заявник разом з членами своєї сімї чоловіком та сином, приватизували квартиру АДРЕСА_2. Син заявника вів неправильний та замкнутий спосіб життя, не мав міцних стабільних соціальних звязків, часто залишав своє житло, але завжди через деякий час (1 6 місяців) повертався, пояснюючи, що він був на заробітках. В березні 2011 року ОСОБА_4 в черговий раз залишив домівку, повідомивши при цьому, що поїхав на заробітки в Луганську область. З того часу жодних відомостей про сина та місце його перебування ОСОБА_3 не має. Чоловік заявника ОСОБА_5 в 2012-2013 роках їздив до м. Луганськ з метою пошуку сина, відшукуючи його в лікарнях, моргах, вокзалах, розміщував оголошення про пошук сина, звертався до міліції в м. Луганськ. Однак, всі спроби встановити місце перебування сина результатів не дали. 29.12.2013 року помер ОСОБА_5, на похованні якого син ОСОБА_4 присутнім не був. Син померлого не звернувся до нотаріальної контори з заявами ані про прийняття спадщини, ані про видачу Свідоцтва про право на спадщину. В той же час ОСОБА_3 свої спадкові права на спадщину після померлого чоловіка оформила, а частка її сина в спадщині залишається відкритою. Таким чином, ОСОБА_4 відсутній за останнім відомим місцем мешкання більше, ніж три роки, крім того, в м. Луганськ триває антитерористична операція, що дає додаткову підставу припускати, що син заявника загинув. ОСОБА_3 є людиною похилого віку, однак, через реєстрацію сина разом із нею, остання змушена сплачувати за нього комунальні послуги та позбавлена соціальної допомоги.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 змушена звернутися до суду із даною заявою.

У судове засідання ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_6 не зявилися. ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на оголошенні сина померлим наполягала.

Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області у судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. До канцелярії суду надійшов лист начальника Відділу про розгляд справи за відсутності представника зацікавленої особи.

Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав.

З копії Свідоцтва про народження, серії І-ВЛ № 456308, вбачається, що 26.12.1971 року народився ОСОБА_4, батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_3, актовий запис № 10 /а.с. 7/.

Відповідно до копії Свідоцтва про право власності від 01.10.2004 року власниками житлової квартири № 56, яка розташована в будинку № 17 по вул. Ціолковського в сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, є ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, по 1/3 частині кожний /а.с. 8, 9, 10/.

Встановлено, що 29.12.2013 року помер ОСОБА_5, після смерті якого його дружина ОСОБА_3 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.09.2015 року, відповідно до якого успадкувала 1/6 частину вказаної вище квартири № 56 /а.с. 11, 12/.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Особа може бути оголошена померлою у разі встановлення обставин, передбачених ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі не можливості встановлення факту його смерті, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Так, Актом обстеження квартири АДРЕСА_3 (нині Слобожанське) Зміївського району Харківської області встановлено, що в даній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак, останній на протязі більше, ніж 5 років, а саме з березня 2011 року, не мешкає за вказаною вище адресою, його особистих речей та предметів особистої гігієни не виявлено /а.с. 29/.

З копій листів від 19.08.2016 року вих. № 1234 та від 30.08.2016 року вих. № 577 вбачається, що ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні у Комсомольській міській лікарні за період 2013-2016 років не перебував, за медичною допомогою до сімейного лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини смт. Слобожанське не звертався /а.с. 30, 31/.

З аналізу зібраних доказів, судом встановлено, що ОСОБА_4 відсутній за місцем постійного проживання понад три роки, є підстави припускати, що він пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю, оскільки останній виїжджав до м. Луганськ.

Крім того приймаючи рішення про задоволення заяви, суд враховує, що оголошення особи померлою має для ОСОБА_3 юридичне значення, оскільки надасть можливість реалізувати право на оформлення спадщини.

Керуючись ст. 46 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5, ст. ст. 10, 11, 60, 197, 209, 212, 214-215, 234, 246-250 ЦПК України, суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_3 про оголошення фізичної особи померлою, зацікавлена особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області задовольнити.

Оголосити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, померлим.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:

народні засідателі: Прокопенко О.В.

ОСОБА_2