РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/388/16-ц

пр. № 2/759/1859/16

18 травня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Борденюка В.В.,

при секретарі - Трегубенку М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача у порядку регресу матеріальної шкоди у розмірі 18 894,03 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 1 січня 2015 року з вини відповідача, який керував автомобілем Форд, д.н.з. НОМЕР_1 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля Шевроле, д.н.з. НОМЕР_3 водієм якого була ОСОБА_2 На момент ДТП даний автомобіль, яким керував відповідач, було застраховано за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1030018 від 31.07.2014 року, що був виданий ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування». Автомобілю Шевроле, д.н.з. НОМЕР_3, було завдано механічних пошкоджень, вартість ремонту яких була оцінена у розмірі 18 894,03 грн. При цьому підставою для подання даного позову стало те, що відповідач у триденний строк не повідомив позивача, як страховика про настання страхового випадку, що на думку позивача згідно з п.п. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дає позивачу право на звернення до відповідача із регресним позовом.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив слухати справу у його відсутність.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_1 телефоном повідомляв страховика про настання ДТП, водночас не він мав можливості повідомити про дану подію письмовою заявою, оскільки на той час перебував на стаціонарному лікуванні; крім того заперечення проти даного позову ґрунтуються на безпідставності його вимог, які суперечать приписам матеріального права, які регулюють спільні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку про те, що вимоги даного позову не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Форд, д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований ОСОБА_1 за полісом страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/1030018 від 31.07.2014 року, що був виданий ПАТ «Страхова компанія «Альфа страхування».

Так, 01.01.2015 року в місті Києві відбулось ДТП, учасниками якого був ОСОБА_1 який керував автомобілем Форд, д.н.з. НОМЕР_1 та ОСОБА_2, яка керувала автомобілем Шевроле, д.н.з. НОМЕР_3. Винним у даній ДТП було визнано ОСОБА_1.

На підставі страхового акту № 0015.609.15.01.01 і розрахунку суми страхового відшкодування, потерпілій, ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 18 894,03 грн.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову, страховик посилається на те, що відповідач у триденний строк не повідомив позивача про настання страхового випадку, що на думку позивача згідно з п.п. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV дає позивачу право на звернення до відповідача із регресним позовом.

Заперечуючи проти вимог даного позову, відповідач вказував на те, 01.01.2015 року, після настання ДТП, відповідач повідомив про це позивача за телефоном, вказаним у страховому полісі, а саме: НОМЕР_4.

Крім того відповідач посилається на те, що 29.12.2014 р., напередодні ДТП, у нього сталось загострення наявних хвороб, у зв'язку з чим він звернувся до ДУ «Інститут урології НАМИ України», що підтверджується Витягом з медичної картки амбулаторного хворого №10532 від 29.12.2014 р., Протоколом огляду УЗД № 4271 від 29.12.2014 р. У зв'язку з цим Відповідачу було призначене стаціонарне лікування, яке він проходив з 29.12.2014 р. до 09.01.2015 р., що підтверджується Висновком ДУ «Інститут урології НАМИ України» від 09.01.2015 року; копії вказаних документів наявні у матеріалах справи.

Відтак, ОСОБА_1 вказує на те, що визначений Законом строк він не міг звернутися до страховика із письмовою заявою-повідомленням про факт настання ДТП.

При вирішенні даного спору, суд виходить із такого.

Правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Цивільним кодексом України, Законом № 1961-IV та іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пп.«г» пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього закону.

Із внесенням законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 №3045-VI змін у ст.33 закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до пп.«ґ» пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів ст.33 цього закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро), повідомлення про ДТП установленого МТСБ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15.

Відтак, з огляду на те, що факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку у порядку, визначеному Законом № 1961-IV, не зумовив перешкод у з'ясуванні страховиком обставин настання страхового випадку, то, враховуючи зміст викладених вище правових норм при їх системному тлумаченні, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення зворотної вимоги (регресу) ПАТ СК «Альфа страхування» до ОСОБА_1 в розмірі виплаченого страхового відшкодування за умовами полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1030018 від 31.07.2014 року.

Викладене свідчить про необхідність відмови у задоволенні даного позову.

У зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, здійснені позивачем судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК України відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: