Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2555/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Надопта А.А., з участю секретаря судового засідання Онисько С.С, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради про визнання договору оренди землі недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою, Виноградівської міської ради про визнання договору оренди землі недійсним.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити без участі позивача та представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, на заочний розгляд справи згідна.

Представник відповідача Виноградівської міської ради в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити без участі представника відповідача.

Взявши до уваги позовну заяву та заяву про зміну предмета позову, з'ясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав.

23.05.2001 року згідно договору купівлі-продажу позивачка ОСОБА_1 придбала земельну ділянку за адресою: м. Виноградів, вул. Чкалова, 101.

Після того позивачка придбала вказану земельну ділянку вона вирішила побудувати на ній стоматологічний кабінет, для чого звернулася до Виноградівської міської ради, рішенням якої їй було надано дозвіл на будівництво стоматологічного кабінету на вказаній земельній ділянці.

У звязку з необхідністю зміни цільового призначення земельної ділянки під стоматологічним кабінетом позивачка ОСОБА_1Ю звернулася до Виноградівського ЗКП «Земля», для виготовлення проекту відведення земельної ділянки.

В подальшому було виготовлено проект відведення земельної ділянки, однак в силу незрозумілих причин, як наслідок, після виготовлення проекту відведення було виділено земельну ділянку площею 57 кв.м. для будівництва стоматологічного кабінету по вул. Чкалова, 101, та було укладено договір оренди землі.

Як вбачається з витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка, яку Виноградівська міська рада передала в оренду позивачці ОСОБА_1 під будівництво стоматологічного кабінету, була виділена за рахунок землі яку вона придбала від ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу, тобто Виноградівська міська рада розпорядилася земельною ділянкою, яка перебувала у приватній власності та надала її в оренду її фактичному власнику. На момент укладення договору оренди право власності позивачки ОСОБА_1 на земельну ділянку не було зареєстровано, однак воно було зареєстровано за гр. ОСОБА_3 з якою ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу, а не за Виноградівською міською радою.

11.04.2013 року позивачка ОСОБА_1 зареєструвала своє право власності на земельну ділянку за адресою: м. Виноградів, вул. Чкалова, 101, у встановленому законом порядку.

На даний момент в позивачки ОСОБА_1, наявні правовстановлюючі документи на земельну ділянку за адресою: м. Виноградів, вул. Чкалова, 101, площа якої становить 0,06 га, як вбачається з кадастрового плану земельної ділянки, в цю площу входить і ділянка, яку Виноградівська міська рада без жодних на те підстав здає позивачці, як законному власнику, в оренду.

Згідно з розясненнями, наданими у п.7 постанови пленуму ВСС «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1.03.2013 №3, земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій права на землю. Захист судом права на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними стст.16, 21, 393 Цивільного кодексу та ст.152 ЗК, зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до вказаного спори, що виникають із земельних відносин, в яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі ст.15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування про видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, які відповідно до закону необхідні для набуття й реалізації права на землю, про надання чи передання земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею.

Відповідно до ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На даний момент існування договору оренди обмежує право позивачки розпоряджатися своїм майном, а саме: позивачка маю намір подарувати свою земельну ділянку.

Окрім того, провівши правовий аналіз вищевказаних обставин можна дійти висновку про невідповідність вищевказаного договору низці правових норм, що є підставою для визнання його недійсним.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Враховуючи дану норму та застосовуючи діюче на момент укладення оспорюваного договору законодавство (ЦК України в редакції від 12.05.2004 року, ЗК України в редакції від 12.05.2004 року, Закон України «Про оренду землі» в редакції від 27.11.2003 року) є підстави для визнання договору недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Однак в супереч вказаній нормі оспорюваний правочин суперечить низці нормативно правових актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Зважаючи на те, що право власності - це можливість володіти, користуватися та розпоряджатися майном, існування оспорюваного договору позбавляє мою довірительницю права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Згідно ч. 8 ст. 93 ЗК України орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Відповідно до змісту ст. 4 ЗУ «Про оренду землі» об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Відповідно до змісту ст. 5 ЗУ «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Однак в супереч всіх вище наведених норм Виноградівська міська рада є орендодавцем землі, власником якої не являється.

Виноградівська міська рада немала права укладати оспорюваний договір.

Відповідно до ст. 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження.

Однак в супереч наведеній нормі Виноградівська міська рада без жодних на те законних підстав уклала договір оренди.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

в) визнання угоди недійсною;

Тобто законодавець передбачає такий спосіб захисту порушених прав, як визнання угоди недійсною, в даному випадку договору оренди землі.

Керуючись ст.ст. 58, 59, 60, 209, 213 ЦПК України, ст.ст. 24, 25, 32 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 16, 611, 651 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 24.05.2004 року, дію якого продовжено згідно додаткової угоди №1 до договору оренди землі від 05.07.2004 року, укладений між Виноградівською міською радою та ОСОБА_1, НОМЕР_1, щодо оренди земельної ділянки площею 57 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Виноградів, вул. Чкалова, 101.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_4