У х в а л а

14 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 7 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: товариство власників гаражів «Зв'язківець», Вінницька міська рада, про знесення гаражів,

в с т а н о в и л а :

Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 7 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнив. Зобов'язано ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (кожного окремо) знести гаражі, розташовані біля будинку АДРЕСА_1; стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 370 грн 20 коп. судового збору та 2 тис. 754 грн витрат з оплати судової експертизи.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 18 січня 2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

15 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 7 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2014 року, 4 березня 2015 року і 20 січня 2016 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 18 січня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про те, що земельна ділянка, на якій знаходяться спірні гаражі, у власність чи користування відповідачам, а також третій особі (товариству власників гаражів «Зв'язківець») не надавалась.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявницею для порівняння, містяться такі висновки:

-в ухвалі від 11 липня 2014 року касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог міської ради щодо знесення самочинного будівництва та звільнення земельної ділянки, оскільки міською радою спірна земельна ділянка у власність чи користування відповідачу не надавалась, а тому зведена на ній цегляна споруда підлягає знесенню, а самовільно зайнята земельна ділянка - звільненню;

- в ухвалі від 4 березня 2015 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на необхідність перевірити доводи сторін щодо відведення земельної ділянки для будівництва спірних гаражів;

- в ухвалі від 20 січня 2016 року касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно з огляду на те, що спірний будинок є самочинним будівництвом, а тому положення статті 331 ЦК України не регулюють питання виникнення права власності на таке майно.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: товариство власників гаражів «Зв'язківець», Вінницька міська рада, про знесення гаражів за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 7 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко