Єдиний унікальний номер №243/7298/16-ц
Номер провадження №2/243/3674/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

«09» листопада 2016 року м. Словянськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Чемодурової Н.О.,

при секретарях Жмарьові П.Б.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляції та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних , мотивуючи свої вимоги тим, що 09 січня 2014 року Центрально-Міським районним судом м.Горлівки Донецької області була розглянута цивільна справа 253/8928/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. ОСОБА_3 вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі та стягнуто з відповідача заборгованість у сумі 15 330 гривень та понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 229, 40 гривень. 21 січня 2014 вищевказане рішення набрало законної сили. 06 лютого 2014 року виконавчі листи по справі були направлені до Державної виконавчої служби м.Горлівки, але до теперішнього часу рішення суду не виконане та жодного перерахунку коштів від ОСОБА_2 не надходило. Тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 інфляційні витрати у сумі 13 676,71 гривень та трьох відсотків річних у сумі 1136,90 гривень.

В судове засідання позивач ОСОБА_1, не з?явився, надав суду заяву про розгляд заяви без його участі, просив позов задовольнити в повному обсязі (а.с.30).

Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не зявилась, про місце, дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення в друкованих засобах масової інформації (газета центральних органів виконавчої влади України «Урядовий Курєр» від 01 листопада 2016 року (а.с.33).

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено у судовому засіданні, 17 грудня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичних послуг.

У зв'язку із умовами договору ОСОБА_2, була зобов'язана протягом 3 днів сплатити 10 800 грн.

20 грудня 2011 року між сторонами було складено додаткову угоду за якої платежі було відстрочено до отримання ОСОБА_2 судового рішення з відшкодування моральних збитків від 20 липня 2013 року.

Відповідно до умов Договорів від 17 грудня 2008 року та 10 січня 2012 року відповідач була зобов'язана протягом трьох днів сплатити 15 300 грн. ОСОБА_2 відмовилась виконувати умови вищевказаних договорів, тим самим порушила права ОСОБА_1

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Горлівки від 09 січня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість у сумі 15 530, 00 гривень та понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 229,40 гривень (а.с.5-7).

Вказане рішення Центрально-Міського районного суду м.Горлівки набрало законної сили 21 січня 2014 року.

06 лютого 2016 року та 03 серпня 2016 року ОСОБА_1 звертався до Державної виконавчої служби м.Горлівки з заявами про прийняття до виконання виконавчого документу, відкриття виконавчого провадження та застосування заходів примусового виконання рішення суду (а.с.8-9). До цього часу рішення суду не виконане, жодного перерахування коштів від відповідача ОСОБА_2 не надходило.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-113-цс-14).

Водночас формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі N 6-42цс11).

Позивач просить нарахувати на суму заборгованості індекс інфляції та трьох відсотків річних за період з 01 лютого 2014 року по 30 червня 2016 року. Розрахунки таких сум долучені позивачем до позовної заяви (а.с.2-3).

Так, інфляція у 2014 році складала 124,9, у 2015 році 143,6, за 6 місяців 2016 року 104,9. За весь період наявності боргу інфляція складає 187,9. Розрахунок інфляції здійснюється за такою формулою: індекс інфляції х суму боргу : 100 сума боргу (187,9 х 15559,40:100-15559,40 = 13 676,71). Що стосується розрахунку трьох відсотків річних, то на відміну від інфляційних збитків, розрахунок 3% річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення (15559,40 х 3% :365 х 889 = 1136,90).

Судом перевірено розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних витрат, наданих позивачем та встановлено його правильність, а тому з відповідача слід стягнути за період з 01 лютого 2014 року по 30 червня 2016 року 3трьох відсотків річних у розмірі 1 136,90 грн. та суму інфляційних витрат у розмірі 13 676,71 грн.

Відповідач належних доказів на спростування вимог позивача суду не надав, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення суми інфляції та трьох відсотків річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, за таких обставин на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати (судовий збір 551 грн. 20 коп. та витрати повязанні з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача 420 грн. 00 коп.) в розмірі 971 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 526, 625 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 Миколайовича до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляції та трьох відсотків річних задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІПН:НОМЕР_2, який мешкає за адресою: Луганська область, м.Сєверодонецьк, провулок Гвардійський 20 «а», квартира 5, суму інфляційних витрат у розмірі 13 676 (тринадцять тисяч шістсот сімдесят шість) гривень 71 копійок, три відсотки річних в розмірі 1136 (одна тисяча сто тридцять шість) гривень 90копійок, а всього 14 813 (чотирнадцять тисяч вісімсот тринадцять) гривень 61 копійоок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь на користь ОСОБА_1, ІПН:НОМЕР_2, який мешкає за адресою: Луганська область, м.Сєверодонецьк, провулок Гвардійський 20 «а», квартира 5, судові витрати у сумі 971 (дев'ятсот сімдесят одна) грн. 20 коп.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11 листопада 2016 року.

Суддя Н.О.Чемодурова