Головуючий суду 1 інстанції - Чернобривко Л.Б.
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 415/3717/15-ц
Провадження № 22ц/782/888/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Орлова І.В.,

суддів: Коротких О.Г., Стахової Н.В.,

за участю секретаря: Коротенка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Другого воєнізованого гірничорятувального загону на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Другого воєнізованого гірничорятувального загону про стягнення одноразової допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітної плати, -

в с т а н о в и л а :

15 червня 2015 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Другого воєнізованого гірничорятувального загону (далі 2-й ВГРЗ або відповідач) з позовом, в уточнених вимогах якого в редакції від 15 вересня 2015 року, просив стягнути з відповідача:

середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 63.386,40 гривень; передбачену пунктом 12.15 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднанням власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року, зареєстрованої в Міністерстві праці та соціальної політики України № 71 від 07.08.2001 року (з наступними змінами та доповненнями) одноразову допомогу у розмірі трьох середньомісячних заробітків в сумі 19.015,92 гривень; компенсацію втрати частини заробітної плати за 10-ть місяців у розмірі 8.014, 41 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач не провів з ним остаточний розрахунок при звільненні, з серпня 2014 року затримував виплату заробітної плати, а також відмовив у виплаті одноразової допомоги при звільненні.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2015 року позов задоволено частково, ухвалено: стягнути з 2-го ВГРЗ на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 серпня 2014 року по 31 травня 2015 року в сумі 63.386,00 гривень із сплатою обов'язкових податків та зборів; одноразову допомогу при звільнені у сумі 19.015,92 гривень. У задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати за 10-ть місяців у розмірі 8.014, 41 гривень відмовлено за необґрунтованістю. Судом вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник 2-го ВГРЗ, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив: рішення від 08 грудня 2015 року скасувати; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку та одноразової допомоги, - відмовити за необґрунтованістю.

В обґрунтування своїх доводів представник відповідача зазначив, що суд першої інстанції не врахував існування доведених обставин непереборної сили, яка повністю унеможливлювала виконання відповідачем зобов'язання щодо виплати позивачеві заробітної плати в період з серпня по грудень 2014 року; відсутність вини відповідача у не проведенні таких виплат; відсутність письмової вимоги позивача про здійснення з ним остаточного розрахунку при звільненні; відсутність у трудовому контракті посилань на виплату одноразової допомоги при звільненні.

Відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати за 10-ть місяців у розмірі 8.014, 41 гривень, сторони не оскаржували. Згідно з вимогами статті 303 ЦПК України, у цій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Заслухавши доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Так, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що з 08.07.1991 року ОСОБА_2 виконував роботу на оперативній службі за професією респіраторника Другого воєнізованого гірничорятувального загону (а.с.45-49) .

Наказом командира 2-го ВГРЗ за № 3-к від 05.01.2015 року позивач був звільнений з роботі за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за статтею 39 КЗпП України з 05 січня 2015 року. Вищевказаним наказом був розірваний укладений між сторонами трудовий контракт № 190 від 09.10.2009 року (а.с.14).

Станом на 05 січня 2015 року заборгованість 2-го ВГРЗ перед ОСОБА_2 з виплати заробітної плати за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року складала 19.314,05 гривень (а.с.5-6).

Сторони визнали та не оспорювали обставини того, що лише 28 травня 2015 року відповідач виплатив вищевказану заборгованість шляхом перерахування 19.314,05 гривень на картковий рахунок ОСОБА_2.

З даних довідки № 21 від 02.02.2016 року за підписами командира та головного бухгалтера 2-го ВГРЗ вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_2, обчислена відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року скрадає 205,27 гривень.

Між сторонами виник спір з приводу проведення розрахунку при звільненні. Правовідносини сторін врегульовані нормами трудового законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Причому, при наданні відпустки з наступним звільненням, розрахунок із заробітної плати з працівником також повинен бути здійснений не пізніше, ніж в останній день роботи перед відпусткою, хоча в трудовій книжці працівника як день звільнення (останній день роботи) буде зазначений останній день відпустки.

Згідно з частиною 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з наказом № 3-к від 05.01.2015 року ОСОБА_2 був звільнений з роботи з 05 січня 2015 року. Передбачений статтями 47, 116 КЗпП України обов'язок щодо проведення розрахунку з працівником, відповідач не виконав. Спору про розмір належної ОСОБА_2 суми виплати, яка станом на 05.01.2015 дорівнювала 19.314,05 гривень, немає. Відсутність своєї вини у не проведенні такого розрахунку, відповідач не довів. Брак коштів, проходження перереєстрації загону за новим місцем знаходження у зв'язку з виїздом з непідконтрольної владі України території, відповідальності відповідача не виключає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність юридично значущих обставин для застосування до відповідача передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції у цієї частині не спростовують.

Разом з тим, з періодом та сумою, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_2, суд першої інстанції визначився неправильно, з огляду на наступне:

Невиплата з вини 2-го ВГРЗ належних позивачеві сум при звільненні сталася 05 січня 2015 року. Проведення з ОСОБА_2 остаточного розрахунку відбулося 28 травня 2015 року. Кількість робочих днів за період з 05.01.2015 року по 28.05.2015 року склала:

січень 2015 року - 18 днів (без урахування перенесень); лютий 2015 року - 20 днів (без урахування перенесень); березень 2015 року - 21 день; квітень 2015 року - 21 день; травень 2015 року - 16 днів, а всього 18+20+21+21+16 = 96 днів.

З урахуванням того, що середньоденна заробітна плата відповідача (згідно з даними довідки від 02.02.2016 року) становила 205,27 гривень, загальна сума, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 складає 19.705,92 гривень, виходячи з наступного розрахунку:

96 робочих днів х 205,27 гривень ( середньоденний заробіток) = 19.705,92 гривень.

В частині оскарження рішення про стягнення одноразової допомоги при звільненні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях (далі підприємства) незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи. Відповідно до частини 1 статті 9 вищевказаного закону положення колективного договору поширюється на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої, регіональної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають в сфері дії сторін, які підписали угоду.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про оплату праці» …. умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Відповідно до частини 3 вищевказаного Закону конкретні розміри ….. надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першої цієї статті.

Відповідно до пункту 12.15 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднанням власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року, зареєстрованої в Міністерстві праці та соціальної політики України № 71 від 07.08.2001 року з наступними змінами та доповненнями (далі Галузева угода) , працівнику, що має право на пенсію за віком при першому звільнені з підприємства, незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки, виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше трьох середньомісячних заробітків для чоловіків при стажі роботи в галузі понад 20 років. Ця допомога виплачується незалежно і без урахування вихідної допомоги, або інших компенсаційних виплат, на які має право робітник на підставі діючого законодавства.

Згідно з пунктом 9.4 Положення про Другий воєнізований гірничорятувальний загін (нова редакція), затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 764 від 28.10.2014 року (зареєстрованого 07.11.2014 року) « .. оплата праці особового складу 2 ДГРЗ, преміювання, виплата винагород, компенсацій здійснюється згідно з Положенням про оплату праці особового складу Державної воєнізованої гірничорятувальної служби (далі ДВГРС), яке є додатком до Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднанням власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості та чинним законодавством (а.с.26-32) .

Пунктом 4.4. Положення про грошове забезпечення особового складу Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості, затвердженого Наказом Міністерства палива та енергетики України № 484 від 16.08.2002 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції 05.11.2002 року за № 870/7158 (далі Положення) передбачена виплата матеріальної допомоги працівникам ДВГРС. Будь-яких обмежень, заборон, зауважень з приводу виплати працівникам ДВГРС одноразової допомоги при звільненні вищевказаний нормативний документ не містить (а. с. 57-64).

Укладений між сторонами контракт № 190 від 09.10.2009 року ( з наступними змінами) будь-яких обмежень з виплати одноразової допомоги при звільненні не містить. Причому «винагорода за вислугу років», порядок начислення та виплати якої регулюється Положенням та Контрактом № 190 не є тотожним поняттю «одноразова допомога при звільненні», про умови та порядок виплати якої йдеться у Галузевій угоді.

Перше звільнення з 2-го ВГРЗ у зв'язку з виходом ОСОБА_2 на пенсію відбулося 05.01.2015 року. На час цього звільнення, стаж роботи позивача в вугільної галузі перевищує 20 років, що підтверджується даними його трудової книжки (а.с.45). 2-й ВГРЗ знаходиться у підпорядкуванні Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, є організацією на яку розповсюджується дія Галузевої угоди в частині виплати працівникам одноразової допомоги при звільненні.

За таких обставин, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність вимог позивача в частині стягнення передбаченої пунктом 12.15 Галузевої угоди одноразової допомоги при звільненні у розмірі трьох середньомісячних заробітків.

Разом з тим, із розміром такої допомоги, суд першої інстанції визначився неправильно. З урахуванням того, що середньоденна заробітна плата позивача (за довідкою № 21 від 02.02.2016 року) становила 205,27 гривень, середньомісячна відповідно - 5.131,75 гривень (205,27 х 25 днів = 5.131,75), сума одноразової допомоги, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 дорівнює 15.396,25 гривень (3 х 5.131,75 = 15.395,25 гривень).

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2015 року в частині стягнення з Другого воєнізованого гірничорятувального загону на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 серпня 2014 року по 31 травня 2015 року в сумі 63.386,00 гривень, одноразової допомоги при звільнені у сумі 19.015,92 гривень підлягає скасуванню з ухваленням у цієї частині нового рішення про часткове задоволення вимог позивача.

З Другого воєнізованого гірничорятувального загону на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню: середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 січня 2015 року по 28 травня 2015 року в сумі 19.705 гривень 92 копійки та передбачена пунктом 12.15 Галузевої угоди одноразова допомога при звільнені у сумі 15.396 гривень 25 копійок.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Другого воєнізованого гірничорятувального загону задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2015 року в частині стягнення з Другого воєнізованого гірничорятувального загону на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 серпня 2014 року по 31 травня 2015 року в сумі 63.386,00 гривень, одноразової допомоги при звільнені у сумі 19.015,92 гривень, - скасувати і ухвалити у цієї частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з Другого воєнізованого гірничорятувального загону на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 січня 2015 року по 28 травня 2015 року в сумі 19.705 гривень 92 копійки, одноразову допомогу при звільнені у сумі 15.396 гривень 25 копійок, а всього 35.102 (тридцять п'ять тисяч сто дві) гривні 17 (сімнадцять) копійок.

В іншій частині рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: