АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №2-279/06 Головуючий суддя І інстанції Бабкова Т. В.
Провадження № 22-ц/790/4376/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - Малінської С.М.

суддів: Бровченка О.І., Бурлака І.В.,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, відшкодування витрат та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2003 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про виключення майна з-під арешту, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 березня 2006 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без задоволення.

У квітні 2016 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про скасування арешту, накладеного ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.04.2005 року на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви зазначив, що вказаний арешт був накладений 13.04.2005 року Фрунзенським районним судом в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, відшкодування витрат та стягнення моральної шкоди.

На підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.03.2006 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишений без задоволення. Ухвалою Апеляційного Суду Харківської області від 12.04.2006 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.03.2006 року залишено без змін.

ОСОБА_1 як спадкоємець ОСОБА_3, яка є власницею ? частини квартири АДРЕСА_1, через наявність арешту позбавлений оформити свої спадкові права на зазначене майно.

Відповідно до постанови одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 13.11.2005 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на ? частини квартири № 41 по пр. Маршала Жукова в м. Харкові у звязку з наявністю у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна актового запису № 1998553 про арешт на вищевказану квартиру.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2016 року заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, відшкодування витрат та стягнення моральної шкоди залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, вважає, що вказана ухвала є незаконною, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його заяву про скасування заходів забезпечення позову.

В обгрунтування посилається на порушення судом норм процесуального права, зокрема ч. 6 ст. 154 ЦПК України.

Апелянт зазначає, що відмовляючи йому в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд виходив з того, що ним не було надано підтвердження того, що спірна квартира значиться зареєстрованою за його матірю ОСОБА_3 в державному реєстрі прав на нерухоме майно, проте дані про реєстрацію ? частини квартири АДРЕСА_2 на імя його матері ОСОБА_3 містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо арешту цієї частини квартири відповідно до ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Тобто з тексту оскаржуваної ухвали вбачається, що на час розгляду заяви у суду першої інстанції були дані про те, що власником ? частини квартири АДРЕСА_3 є саме ОСОБА_3 Це чітко вказано в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна в графі «власник».

Наявність арешту на частину квартири перешкоджає ОСОБА_1 в оформленні прав на спадкування після смерті його матері ОСОБА_3

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню з поверненням скарги на новий розгляд до суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його заяви, суд першої інстанції керувався ст. 154 ЦПК України та виходив з того, що ним не було надано підтвердження того, що спірна квартира значиться зареєстрованою за його матірю ОСОБА_3 в державному реєстрі прав на нерухоме майно, проте дані про реєстрацію ? частини квартири АДРЕСА_2 на імя його матері ОСОБА_3 містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо арешту цієї частини квартири відповідно до ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова. Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що не було доведено, що виключно наявність арешту, а не відсутність реєстрації права власності за спадкодавцем позбавляє відповідача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, при таких обставинах ОСОБА_1 не позбавлений можливості захистити своє право в інший спосіб, шляхом визнання за ним права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та виключення майна з-під арешту.

Право на участь у судовому засіданні особи, яка бере участь у розгляді справи, є одним із гарантованих частиною першої статті 27 ЦПК України прав.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно заяви ОСОБА_2 він знаходився на стаціонарному лікуванні з 26.04.2016 року по 24.05.2016 року, що підтверджується наданою копією виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого. (а.с. 122-123, т. 2).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердив, що одержав повідомлення про місце, день і час розгляду справи після того, як справа була вже розглянута судом першої інстанції.

Таким чином, ОСОБА_2 в порушення порядку, встановленого ч. 5 ст. 154 ЦПК України, про час та місце розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову належним чином повідомлений не був.

Здійснивши розгляд заяви без його повідомлення про час та місце судового розгляду, суд першої інстанції обмежив його право доступу до правосуддя і порушив порядок, встановлений для розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Вказане є підставою відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України для скасування ухвали суду та передачі питання про скасування заходів забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 169, 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.3 ч.1 ст. 312, ст. 313, ст. ст. 314, 315, 317, 319, 386 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2016 року - скасувати, питання про скасування заходів забезпечення позову повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді -