УХВАЛА

Справа № 521/18735/13-ц

№ пр. 2/521/1750/16

28 січня 2016 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Борисової Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого обєкту,

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2013 року Одеська міська рада звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 власними силами та за свій рахунок привести до попереднього стану самовільно захоплену земельну ділянку, шляхом знесення самочинно збудованого домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Танкістів, 63.

Після розгляду даної справи Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу було передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник відповідача ОСОБА_3 подав до суду письмову заяву про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції вказав на те, що за своєю правовою природою відносини, що виникли між сторонами носять публічно-правовий характер, а тому зазначений спір підлягає вирішенню виключно в адміністративному, а не цивільному судочинстві.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання, та пояснив, що Одеська міська рада звернулась до суду, як власник земельної ділянки, відповідно до ст. 319 ЦК України, а не як орган, який здійснює державний архітектурно-будівельний контроль, що знаходиться поза межами компетенції позивача.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, будучи повідомленою належним чином про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність до суду не подала.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про неможливість задоволення клопотання.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд суд касаційної інстанції зауважив на тому, що суди як першої, так і апеляційної інстанції залишили поза увагою, що позивач звернулась до суду як субєкт владних повноважень на виконання владних управлінських функції щодо захисту інтересів територіальної громади м. Одеси, та не перевірив, чи не є відносини між сторонами публічно-правовими та чи підлягає зазначений спір вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Перевіряючи питання щодо того, чи є спір між сторонами публічно-правовим та чи підлягає зазначений спір вирішенню в порядку цивільного судочинства, суд керується наступним.

Пунктами 2, 3 Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» передбачено, що за змістом частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Законодавство не містить визначення терміна "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне. Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Під час розгляду клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі, судом встановлено, що Одеська міська рада звернулась до суду на підставі ст. 319 ЦК України, як власник земельної ділянки, який володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що здійснивши самочинне будівництво спірного домоволодіння, відповідач порушив права Одеської міської ради, як власника земельної ділянки. Крім того, при зверненні до суду, Одеська міська рада посилалась на право вимагати усунення будь-яких порушень свого права, як власника, на землю, що передбачено ч. 2 ст. 152 ЗК України.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), ГПК України (статті 1, 12), КПК України або КУпАП віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Вирішуючи питання щодо компетенції суду при розгляді спору, який виник між сторонами, суд вважає, що вказану справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства, так як спір між сторонами виник з приводу зайняття відповідачами земельної ділянки, власником якої являється Одеська міська рада.

Враховуючи мотиви суду касаційної інстанції, з яких скасовані рішення, а також відсутність публічно-правового характеру спору, суд дійшов до висновку про неможливість задоволення клопотання про закриття провадження з мотивів, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України..

Керуючись ст. ст. 205, 338 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого обєкту залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Головуючий: Ю.В. Тополева