АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2343/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53-55 Левченко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПодороги В. М., Карпенко О. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень, визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу ,-

в с т а н о в и л а :

07 квітня 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" (далі СТОВ «Україні») про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень, визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що наказом № 98к від 13 грудня 2013 року позивач була прийнята на роботу в СТОВ «Україна» оператором машинного доїння корів.

Позивач зазначає, що за час роботи на неї не було накладено жодного стягнення, проте, не зважаючи на це, ОСОБА_6 почала відчувати упереджене ставлення до неї з боку керівництва. 23 березня 2015 року, перебуваючи на робочому місці, позивачу було надано для ознайомлення наказ директора СТОВ «Україна» від 20 березня 2015 року № 13к про звільнення її з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП, у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин покладених на неї обов'язків.

Із наказу про звільнення вбачається, що підставою звільнення є ряд наказів про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, зокрема: наказ від 6 травня 2014 року № 23к; наказ від 24 грудня 2014 року № 64к; наказ від 16 лютого 2015 року № 9 к, якими їй було оголошено догани за неналежне виконання посадових обов'язків, про які вона не знала та була ознайомлена з ними 1 квітня 2015 року.

Позивач ОСОБА_6 зазначила, що оскільки вона ні в кінці лютого 2015 року, ні в будь-який інший період своєї трудової діяльності в товаристві не допускала ніяких дій, які могли б призвести до завдання травм чи ушкоджень великої рогатої худоби (корів), то звільнення її із зазначеної підстави вважає незаконним.

Позивач вважає своє звільнення незаконним, таким що порушує її трудові права, проведене з порушенням вимог трудового законодавства та порядку звільнення.

Позивач ОСОБА_6, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати незаконними та скасувати накази директора СТОВ «Україна» від 16 лютого 2015 року № 9к про оголошення їй догани за порушення трудової дисципліни, від 20 березня 2015 року № 13к про звільнення її з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України; поновити її на роботі в СТОВ «Україна» на посаді оператора машинного доїння; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та судові витрати по оплаті витрат на правові послуги адвоката.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 1 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилалася на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги письмові докази, а саме табелі обліку робочого часу, ветеринарне дослідження, виконане лікарем ветеринарної медицини ОСОБА_7, висновок почеркознавчої експертизи № 1/1019 від 16 листопада 2015 року, які обґрунтовують її позовні вимоги. Також зазначає, що судом не взято до уваги висновки судової почеркознавчої експертизи, адже в даному випадку в матеріалах справи відсутня і не доведена відповідачем обставина інформування позивача про обов'язок виконувати роботу до або після графіку робочого часу, встановлено відповідачем. Просила рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю, а також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати на правові послуги адвоката в сумі 1500,00 грн., оплату висновку почеркознавчої експертизи в сумі 2250,24 грн.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 17 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ директора СТОВ «Україна» від 16 лютого 2015 року № 9к про оголошення догани, наказ директора СТОВ «Україна» від 20 березня 2015 року № 13к про звільнення оператора машинного доїння ОСОБА_6

Поновлено ОСОБА_6 на роботі у СТОВ «Україна» на посаді оператора машинного доїння з 21 березня 2015 року.

Стягнуто з СТОВ «Україна» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 березня 2015 року по 17 березня 2016 року в розмірі 8 392 грн. 32 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду Черкаської області від 17 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції .

Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися , про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даним повісток про вручення. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем три рази протягом року допущено невиконання та неналежне виконання трудових обов'язків, ці порушення були протиправним та винними, мали систематичний характер, за попередні порушення трудової дисципліни до працівника застосовувались заходи дисциплінарного стягнення з додержанням порядку їх застосування, при вчиненні нового проступку відповідачем було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, були з'ясовані обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Проведеною перевіркою було встановлено, що саме позивач ОСОБА_6 в кінці лютого 2015 року побила корову, що призвело до її захворювання та здачі на м'ясокомбінат, а тому за наявності трьох порушень трудової дисципліни протягом року, відповідачем було прийнято відповідне рішення про її звільнення, яке відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства роботодавцем.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважаючи висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими що відповідають обставинам справи, наявним в матеріалах справи доказах та вимогам закону.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що згідно наказу директора СТОВ «України» № 98 к від 13 грудня 2013 року ОСОБА_6 була прийнята на роботу в СТОВ «Україна» оператором машинного доїння корів (т.1 а.с.14).

Згідно даних свідоцтва серії 12 СВ № 295950 від 09.02. 2010 року позивачу ОСОБА_6 присвоєно робітничу кваліфікацію оператор машинного доїння ( т. 1 а. с. 168 ).

3 січня 2014 року позивач ОСОБА_6 була ознайомлена з робочою інструкцією оператора машинного доїння, про що свідчить її підпис, що підтверджує те, що позивач була ознайомлена з обов'язками та умовами праці на СТОВ «Україна» (т.1 а. с. 144-147).

Наказом директора СТОВ «України» № 23к від 6 травня 2014 року ОСОБА_6 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання обов'язків та оголошено догану. З даним наказом позивач була ознайомлена, про що свідчить її підпис у наказі (т.1 а.с.51-54).

Наказом директора СТОВ «України» № 64к від 24 грудня 2014 року ОСОБА_6 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання роботи по догляду за тваринами та оголошено догану. З даним наказом позивач була ознайомлена, про що свідчить її підпис у наказі (т.1 а.с.63).

Наказом директора СТОВ «України» № 9к від 16 лютого 2015 року ОСОБА_6 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за те, що вона в порушення розпорядку робочого дня раніше пішла з робочого місця, що ускладнило надання ветеринарної допомоги хворій корові, а також 11 лютого 2015 року не вийшла подоїти корову після розтелу у вечірній час, чим завдала шкоди здоров'ю корови та новонародженому теляті. З даним наказом позивач ОСОБА_6 була ознайомлена, про що свідчить її підпис у наказі (т.1 а.с.20-21).

Із матеріалів справи вбачається, що 16 лютого 2015 року в пояснювальній записці ОСОБА_6 зазначила, про те, що в день, коли розтелилась корова, їй та чоловікові ввечері телефонували, але позивач не чула дзвінка, і тому не пішла на ферму і не надала допомогу. Зазначила, що 31 січня 2015 року пішла раніше з роботи, тому що їй було потрібно, але свою основну роботу ОСОБА_6 вважає зробленою, а тому пішла додому.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Виходячи з вимог закону, метою отримання власником або уповноваженим ним органом письмових пояснень порушника трудової дисципліни є з'ясування обставин, за яких вчинено проступок для врахування цього поряд з іншими обставинами при обранні виду стягнення, а тому сам по собі факт неотримання власником або уповноваженим ним органом таких пояснень за відсутності даних про поважність причин вчинення проступку не може бути підставою для визнання рішення про застосування дисциплінарного стягнення незаконним.

Не спростовується сторонами та визнається те, що позивач ОСОБА_6 знала про розпорядок робочого дня, оскільки в своїх поясненнях суду сама підтвердила , що пішла з роботи на півгодини раніше, за що і було притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани на підставі наказу № 9 к від 16 лютого 2015 року.

Тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими в цій частині та не підлягають задоволенню, оскільки судом першої інстанції враховано пояснювальну записку позивача від 16 лютого 2015 року ( т. 1 а. с. 50 ) та суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо скасування наказу директора СТОВ «Україна» № 9 к від 16 лютого 2015 року про оголошення догани.

Також колегія суддів вважає, що вірними є висновки суду першої інстанції , що позивач ОСОБА_6 була ознайомлена з правилами внутрішнього трудового розпорядку, колективним договором , з умовами праці, про що є її підпис у особовій картці ( т. 1 а. с. 178) та з робочою інструкцію, де визначено обов'язки оператора машинного доїння СТОВ «Україна» ( т. 1 а. с. 15-17) .

Наказом директора СТОВ «України» № 13к від 20 березня 2015 року ОСОБА_6 за систематичне невиконання своїх обов'язків та розпорядку робочого дня без поважних причин було звільнено з роботи на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України та проведено відповідний розрахунок з нею (т.1 а.с.56-58).

Згідно даних акта від 20 березня 2015 року з наказом про звільнення позивач ОСОБА_8 відмовилась ознайомлюватись ( т. 1 а.с.59).

Крім того, в наказі № 13 к від 20 березня 2015 року зазначено, що в кінці лютого 2015 року ОСОБА_6 жорстоко побила корову № 1954, внаслідок чого у тварини виникло запалення м'язів, лікування не дало результатів, тому тварина була здана на м'ясокомбінат.

Доводи апелянта щодо недоведеності відповідачем факту побиття корови позивачем ОСОБА_6 та , що суд першої інстанції помилково не прийняв як доказ ветеринарне дослідження, виконане лікарем ветеринарної медицини ОСОБА_7 , також не дають підстав колегії суддів дійти висновку про доведеність вимог позивача та наявність підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_6 про визнання наказу незаконним та його скасування про звільнення з роботи оператора машинного доїння ОСОБА_6 та поновлення її на роботі. Оскільки такі доводи позивача не підтверджено належними та допустимими доказами і спростовуються висновком суду першої інстанції , який належним чином оцінив наявні в матеріалах справи докази сторін. Суд першої інстанції вірно послався , що висновок наданий ОСОБА_7 не є допустимими доказом, оскільки ОСОБА_7 є приватним підприємцем , а не ветеринарним лікарем, який має відповідну ліцензію на надання ветеринарних висновків щодо стану корови. Дане дослідження ґрунтується на припущеннях..

Судом дано оцінку показанням свідків, які особисто бачили, як позивач била корову, внаслідок чого вона була травмована та хворіла і її здали на м'ясокомбінат. Тому в сукупності з іншими доказами, даними проведеної перевірки відповідачем , суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача.

Також судом правильно не взято до уваги висновок судової почеркознавчої експертизи, на який посилається апелянт, оскільки в ньому вказано, що підпис ймовірно виконано не ОСОБА_6, а іншою особою, що не дає підстав вважати його допустимим доказом по справі.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Отже, перевіряючи законність звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України, суд повинен з'ясувати чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з його вчиненням систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Судом встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_6 з роботи слугувало застосування до неї стягнень за порушення трудової дисципліни та оголошення позивачу трьох доган, дві з яких застосовано за неналежне виконання трудових обов'язків , а одна за порушення трудової дисципліни .

Відповідно до вимог ст. 29 КЗпП встановлено, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний :

1) роз'яснити працівникові його права та обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто , та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсацію за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору;

2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором ;

3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони .

Судом першої інстанції належним чином перевірялись всі обставини справи, витребовувались необхідні документи від відповідача для ухвалення законного рішення суду.

Враховуючи ті обставини, що судом апеляційної інстанції було скасовано рішення суду першої інстанції та поновлено позивача на роботі з виплатою її середньомісячної заробітної плати, яке було виконано, однак скасовано судом касаційної інстанції ухвалою від 21 вересня 2016 року з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Згідно наданої суду апеляційної інстанції копії наказу № 14 к від 24 березня 2016 року ОСОБА_6 було поновлено на роботі, однак в подальшому ОСОБА_6 була звільнена з роботи з інших підстав згідно п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України по скороченню штату.

При повторному розгляду судом апеляційної інстанції позивач та її представник не з'явилися для участі у розгляді справи для підтримання та обґрунтування доводів апеляційної скарги, хоча були завчасно повідомлені належним чином про розгляд справи.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи при ухваленні рішення є необґрунтованими, оскільки вказані апелянтом, на його думку, процесуальні порушення не є підставою для скасування рішення суду, вважає колегія, виходячи з положення ч. 3 ст. 309 ЦПК України, якою передбачено, що порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апелянта є безпідставними і спростовуються матеріалами справи, яким суд дав належну оцінку, оскільки позивач не довів , що не порушив вимоги трудового законодавства та його звільнення здійснено з порушенням вимог закону.

Інших доводів, які спростували б законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення апеляційна скарга не містить.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі.

Судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень, визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :