У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,
за участі: представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_10 до ОСОБА_8, третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання шлюбу фіктивним, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 з липня 2007 року перебували у шлюбі, проте ОСОБА_8 створювати сім'ю та набувати права і обов'язки подружжя наміру не мала, її метою була приватизація та продаж трикімнатної квартири ОСОБА_11 Вказувала, що заява, на підставі якої 25 серпня 2007 року відбулася реєстрація шлюбу, не підписана відповідальною посадовою особою відділу реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва. Крім того, реєстрація шлюбу відбулась на наступний після подання заяви день, заява про реєстрацію шлюбу зі скороченням місячного строку написана тільки нареченою та не підписана нареченим, а документи, що підтверджують поважність причини для скорочення строку реєстрації шлюбу, до відділу реєстрації актів цивільного стану нареченими не надавалися.

Протягом усього подружнього життя ОСОБА_11 хворів на туберкульоз, у зв'язку з чим постійно перебував на стаціонарному лікуванні у міській протитуберкульозній лікарні № 2. ОСОБА_8 чоловіка у лікарні не відвідувала. Після смерті ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, його похованням займався ОСОБА_13, від якого ОСОБА_8 у 2005 році народила дитину, і з яким проживає однією сім'єю.

Просила визнати шлюб, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_11, фіктивним з моменту укладення.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року, позов задоволено. Визнано недійсним шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_11, зареєстрований 25 липня 2007 року, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 710 відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга має бути задоволена частково.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, керувався тим, що ОСОБА_8, реєструючи з ОСОБА_11 шлюб, не мала наміру створювати сім'ю та набувати права і обов'язки подружжя.

Із такими висновками судів повністю погодитися не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Звертаючись до суду ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, просила визнати шлюб, укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_8, фіктивним. Право на звернення до суду обґрунтовувала тим, що укладення шлюбу ОСОБА_11 було спрямоване на позбавлення малолітньої дочки ОСОБА_11 від шлюбу з позивачкою - ОСОБА_10 - права на квартиру АДРЕСА_1 з метою її подальшого продажу. Тобто внаслідок укладення оскаржуваного шлюбу порушено майнові права її неповнолітньої дочки.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

В абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім'ю.

Таким чином, шлюб вважається фіктивним лише тоді, коли обидві сторони діяли свідомо і кожна з них не мала наміру створити сім'ю. Однак не може бути визнаний шлюб фіктивним, коли особи, що зареєстрували такий шлюб, згодом фактично створили сім'ю, яка відповідає всім її вимогам.

Встановлено, що 25 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського РУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_8, актовий запис № 710 (а. с. 15, т. 1).

Шлюб укладено на підставі заяви про реєстрацію шлюбу, поданої ОСОБА_11 та ОСОБА_8 24 липня 2007 року до Голосіївського відділу реєстрації актів цивільного стану м. Києва. У заяві заявники просили скоротити термін реєстрації шлюбу у зв'язку з довгостроковим відрядженням нареченої та зареєструвати шлюб 25 липня 2007 року (а. с. 49, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_11 помер (а. с. 13, т. 1).

Із відповіді Київської міської туберкульозної лікарні № 2 вбачається, що хворий ОСОБА_11 перебував безперервно на стаціонарному лікуванні у туберкульозній лікарні № 2 з 03 квітня 2007 року ІНФОРМАЦІЯ_2 року з приводу правобічної казеозної пневмонії та помер від прогресування туберкульозу ІНФОРМАЦІЯ_2 року. У період лікування з 05 квітня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_11 систематично відвідував ОСОБА_13 (зі слів ОСОБА_11, його двоюрідний брат). Лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_11, тіло ОСОБА_11 після смерті видано ОСОБА_13 (а. с. 5, 6, т. 1).

Згідно з висновком експертного дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 24 лютого 2011 року № 1527/11-11, підписи від імені ОСОБА_11, електрофотографічне зображення яких містяться в графі «Наречений» після слів: «Підписи осіб, що зареєстрували шлюб», та праворуч зображення відбитку гербової печатки в актовому записі про шлюб від 25 липня 2007 року № 710 та підпис, електрофотографічне зображення якого міститься в графі «Він» після слова «ОСОБА_11» на звороті електрофотокопії заяви про реєстрацію шлюбу від 24 лютого 2007 року виконані різними особами (а. с. 115−117, т. 1).

За результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів експертами КНДІСЕ 14 квітня 2014 року зроблено висновок № 808/14-32/809/810/14-33, відповідно до якого підписи від імені ОСОБА_11, які містяться в актовому записі про шлюб від 25 липня 2007 року № 710 у рядку 10 підписи від імені ОСОБА_11, які містяться в графі «Наречений» після слів: «Підписи осіб, що зареєстрували шлюб» та праворуч зображення відбитку гербової печатки в актовому записі про шлюб від 25 липня 2007 року № 710 виконані однією особою - ОСОБА_11 (а. с. 91−96, т. 2).

Вважаючи обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги ОСОБА_6 доведеними, суди не врахували, що фіктивним є шлюб, який укладений без наміру створити сім'ю.

Тому при вирішенні питання щодо фіктивності шлюбу необхідно встановити, зокрема: стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім'ю чи про його відсутність

Для визнання шлюбу фіктивним, суду необхідно дослідити належні та допустимі докази, передбачені ст. ст. 57−59 ЦПК України, та надати їм оцінку. Наприклад, відсутність спільних речей, які подружжя купувало під час шлюбу, показання свідків про відсутність ведення спільного господарства.

Тобто висновок про підписання чи непідписання ОСОБА_11 заяви про реєстрацію шлюбу чи актового запису про реєстрацію шлюбу не можуть впливати на висновок про фіктивність шлюбу.

Обставини про те, що ОСОБА_8 з 2004 року зустрічалася, а з 2005 року проживала з ОСОБА_11 однією сім'єю у своїй квартирі, у жовтні 2005 року народила дитину, батьком якої є ОСОБА_13, представництво ОСОБА_13 інтересів ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у судах та інших органах, перереєстрація місця проживання у зв'язку з відчуженням квартири, що перебувала у користуванні ОСОБА_11, також помилково взяті судами як підтвердження фіктивності шлюбу, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 25 липня 2007 року, оскільки вони не підтверджують як наміру, так і відсутність наміру одного чи обох з подружжя створити сім'ю. За життя ОСОБА_11 не звертався ні з позовом про визнання шлюбу недійсним, ні з позовом про його розірвання.

Згідно з ч. 1 ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені ч. 2 ст. 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11).

Судами не враховано, якщо одна сторона намагалася використати реєстрацію шлюбу в своїх корисних цілях, а інша вважала, що укладає дійсний шлюб, то такий шлюб має бути визнаний не фіктивним, а укладеним під впливом обману, тобто з порушенням вимог ст. 24 СК України про необхідність взаємної згоди на укладення шлюбу.

Крім того, з позовом про визнання шлюбу фіктивним позивачка звернулася лише через рік після смерті колишнього чоловіка, який за життя з відповідними вимогами не звертався.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами фактично виник спір з приводу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1. Однак зазначена квартира відчужена 06 лютого 2008 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2007 року задоволено позов ОСОБА_11 до ОСОБА_6. про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Скасовано реєстрацію дочки ОСОБА_11 та ОСОБА_6 − ОСОБА_10 - за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а. с. 69, 70, т. 1).

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2008 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2007 року скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України у зв'язку зі смертю ОСОБА_11 (а. с. 75−77, т. 1).

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 квітня 2012 року після розгляду справи у порядку провадження у зв'язку з винятковими обставинами скасовано рішення апеляційного суду м. Києва від 22 квітня 2010 року та ухвалу Верховного Суду України від 24 червня 2010 року, залишено в силі рішення Голосіївського суду м. Києва від 12 червня 2009 року, яким відмовлено ОСОБА_6, яка діяла в інтересах ОСОБА_10, у позові до Голосіївської районної у м. Києві адміністрації, Голосіївської районної у м. Києві ради, ОСОБА_8 про визнання недійсними приватизації квартири та свідоцтва про право власності на квартиру, визнання за особою права на участь у приватизації. Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_14, ОСОБА_15 права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом скасування реєстрації ОСОБА_10 у цій квартирі.

Оскільки судами належним чином не досліджені надані сторонами докази, не надана їм відповідна правова оцінка, неправильно застосовані норми сімейного законодавства, судові рішення мають бути скасовані, а справа - передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
О.М. Ситнік