Ухвала

іменем україни

02 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ в складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Кафідової О.В., Писаної Т.О.,

МазурЛ.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда ІринаВікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на порушення ч. ч. 1, 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. 10 вересня 2013 року було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 108 629,37 доларів США.

Зазначав, що вимоги іпотекодержавтеля є безпідставними з огляду на те, що 15 жовтня 2009 року позивачем було здійснено повне погашення кредиту, тому вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Вчинення виконавчого напису можливе виключно у випадку наявності факту порушення іпотекодавцем своїх зобов'язань за умови, що вимоги іпотекодержателя у зв'язку з таким порушенням є безспірними.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого банк зобов'язався надати, а позичальник прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в сумі 90 тис. доларів США та сплатити проценти за його користування в розмірі 11,3 % річних.

05 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 24582, згідно умов якого в іпотеку банку передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з п. п. 4.1, 4.2 договору іпотеки звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем серед іншого у випадках, зазначених

п. п. 2.1.1 - 2.1.2 цього договору, у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечене іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або за договором між іпотекодавцями та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя.

12 січня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» направило позичальнику повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 21 лютого 2012 року.

22 березня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» направило ОСОБА_3 досудову вимогу про сплату заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 05 жовтня 2010 року № 0 в розмірі 10 500,03 дол. США, проте вимоги банку виконані не були.

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В. із заявою про вчинення виконавчого напису.

10 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В вчинений виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, передану ОСОБА_3 в іпотеку, в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 у розмірі 868 274 грн 56 коп.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 зазначав, що кредитна заборгованість сплаченим ним повністю.

Разом із тим з матеріалів справи вбачається, що для вчинення виконавчого напису ПАТ «Дельта Банк» надало нотаріусу первинні документи банку, які підтверджують достовірну заборгованість за кредитним договором. Зміст оспорюваного виконавчого напису нотаріуса від 10 вересня 2013 року та наявні в справі докази свідчать, що нотаріусу на обґрунтування стягнення на предмет іпотеки були надані документи, передбачені у переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з п. п. 3, 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а також за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня

1999 року № 1172.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій з приводу того, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Кафідова

Л.М.Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович