Справа № 307/510/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Основа»» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 16 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

ТОВ «Видавнича група «Основа»» 02.02.2015 звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 мотивуючи наступним.

05.01.2012 ТОВ «Видавнича група «Основа»» (Замовник) уклало з ОСОБА_1 (Виконавцем) угоду № 10891 про передання товару під реалізацію. Відповідно до п. 1.1. угоди, Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання якісно і в установлені терміни виконати наступну роботу: реалізувати кінцевим споживачам друковану та іншу продукцію. Перелік, кількість та ціна реалізації продукції зазначені в додатку до угоди, що є її невід'ємною частиною. Доданими до позовної заяви додатками, що складалися у 2012 році, підтверджується передача Замовником Виконавцеві для реалізації продукції на загальну суму 99444,35 грн.

Відповідач товар реалізував, але виручені за нього гроші позивачу не передав, про що свідчить відсутність акта приймання-передачі, який відповідно до п. 1.5. угоди належало підписувати у випадку належного виконання робіт відповідачем.

Посилаючись на ці обставини, на невиконання відповідачем зобов'язання щодо передачі коштів позивачу, виходячи з умов договору та положень ст. 526 ЦК України щодо обов'язку відповідача діяти відповідно до умов договору та вимог закону, позивач просив стягнути на його користь із відповідача заборговані 99444,35 грн і покласти на того судові витрати.

Рішенням Тячівського районного суду від 16.03.2015 позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Видавнича група «Основа»» заборгованість у сумі 99444,35 грн, а також 994,45 грн у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Відповідач рішення суду першої інстанції оскаржив, вважає його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки з нього стягнуто борг, якого не існує. Посилається, зокрема, на порушення судом його права на участь у розгляді справи та на подання доказів, тоді як насправді відповідач хоча й уклав із позивачем відповідну угоду та належно розраховувався за нею банківськими переказами, проте, ніяких додатків до угоди про отримання товару не підписував. Додані позивачем до заяви додатки підписані не відповідачем, а іншою особою. Суд ці обставини належно не з'ясував. Відповідач просить рішення суду скасувати, у позові - відмовити.

У письмових запереченнях на апеляцію позивач вказує на її необґрунтованість, просить скаргу відхилити, рішення суду - залишити без змін. Зазначає, зокрема, що відповідач не довів факту передачі позивачу виручених від продажу товару коштів, тоді як факт передачі відповідачу товару для реалізації і, відповідно, факт виникнення зобов'язань із розрахунку за нього, належно доведений.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України без участі сторін, з яких позивач просив розглянути справу у відсутність його представника, а відповідач у судове засідання не з'явився тричі, письмовими заявами просив розглянути справу без його участі, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, здійснює своє право на захист і зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України (тут і далі норми матеріального права в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2, ст. 27 ч. 3 ЦПК України); сторони зобов'язані належно довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, ст.ст. 57-60 ЦПК України).

Встановлено, що 05.01.2012 ТОВ «Видавнича група «Основа»» (Замовник) і ОСОБА_1 (Виконавець) уклали угоду № 10891 (а.с. 5), відповідно до якої Замовник доручив, а Виконавець узяв на себе зобов'язання якісно і в установлені терміни виконати наступну роботу: реалізувати кінцевим споживачам друковану та іншу продукцію, при цьому, перелік, кількість та ціна реалізації продукції зазначені в додатках до угоди, що є її невід'ємними частинами (п. 1.1.). Умови угоди передбачали, серед іншого, що:

Замовник зобов'язався прийняти якісно виконану Виконавцем роботу (п. 1.3.1.); після закінчення строку виконання робіт, який складає 180 календарних днів з моменту підписання угоди, підписати акт виконаних робіт (п.п. 1.4., 1.5.); оплатити виконану роботу після підписання акту приймання-передавання виконаних робіт (п.п. 1.3.2., 2.2.);

сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов'язань відповідно до вимог чинного законодавства (п. 3.1.); Виконавець несе повну матеріальну відповідальність за всяке упущення, що потягло за собою втрату або пошкодження ввіреного йому Замовником майна (п. 3.3.).

На підтвердження фактів передачі Виконавцеві продукції для реалізації (дитяча література, хрестоматії, навчальні посібники, електронні конструктори уроків, інші навчально-методичні матеріали, документація навчальних закладів, зошити, конспекти, ігри тощо) Замовник додав до позовної заяви копії додатків до угоди від 05.01.2012 № 10891, що складалися у період з 21.08.2012 по 07.12.2012, чим був визначений за згодою сторін і фактичний період дії угоди:

1. № СКОС-0011050 від 21.08.2012 на 8 найменувань, 18 примірників продукції на загальну суму 401,00 грн (а.с. 58);

2. № СКОС-0011051 від 21.08.2012 на 33 найменування, 75 примірників продукції на загальну суму 1476,50 грн (а.с. 22);

3. № СКОС-0011051 від 21.08.2012 на 33 найменування, 75 примірників продукції на загальну суму 1476,50 грн (а.с. 48);

4. № СКОС-0011052 від 21.08.2012 на 20 найменувань, 45 примірників продукції на загальну суму 1167,50 грн (а.с. 14);

5. № СКОС-0011052 від 21.08.2012 на 20 найменувань, 45 примірників продукції на загальну суму 1167,50 грн (а.с. 46);

6. № СКОС-0011053 від 21.08.2012 на 52 найменування, 104 примірники продукції на загальну суму 7437,00 грн (а.с. 19-20);

7. № СКОС-0011054 від 21.08.2012 на 33 найменування, 62 примірники продукції на загальну суму 1565,00 грн (а.с. 15);

8. № СКОС-0011054 від 21.08.2012 на 33 найменування, 62 примірники продукції на загальну суму 1565,00 грн (а.с. 45);

9. № СКОС-0011055 від 21.08.2012 на 37 найменувань, 68 примірників продукції на загальну суму 1689,50 грн (а.с. 21);

10. № СКОС-0011055 від 21.08.2012 на 37 найменувань, 68 примірників продукції на загальну суму 1689,50 грн (а.с. 47);

11. № СКОС-0011056 від 21.08.2012 на 88 найменувань, 211 примірників продукції на загальну суму 5453,50 грн (а.с. 12-13);

12. № СКОС-0011056 від 21.08.2012 на 88 найменувань, 211 примірників продукції на загальну суму 5453,50 грн (а.с. 43-44);

13. № СКОС-0011057 від 21.08.2012 на 39 найменувань, 78 примірників продукції на загальну суму 2001,00 грн (а.с. 17);

14. № СКОС-0011057 від 21.08.2012 на 39 найменувань, 78 примірників продукції на загальну суму 2001,00 грн (а.с. 41);

15. № СКОС-0011058 від 21.08.2012 на 33 найменування, 75 примірників продукції на загальну суму 1761,50 грн (а.с. 16);

16. № СКОС-0011058 від 21.08.2012 на 33 найменування, 75 примірників продукції на загальну суму 1761,50 грн (а.с. 40);

17. № СКОС-0011059 від 21.08.2012 на 30 найменувань, 95 примірників продукції на загальну суму 1872,50 грн (а.с. 18);

18. № СКОС-0011059 від 21.08.2012 на 30 найменувань, 95 примірників продукції на загальну суму 1872,50 грн (а.с. 42);

19. № СКОС-0011863 від 27.08.2012 на 33 найменування, 824 примірники продукції на загальну суму 10510,20 грн (а.с. 10-11);

20. № СКОС-0012965 від 06.09.2012 на 26 найменувань, 52 примірники продукції на загальну суму 3900,00 грн (а.с. 9);

21. № СКОС-0013015 від 07.09.2012 на 38 найменувань, 119 примірників продукції на загальну суму 2640,50 грн (а.с. 6);

22. № СКОС-0013016 від 07.09.2012 на 31 найменування, 107 примірників продукції на загальну суму 1900,65 грн (а.с. 7);

23. № СКОС-0013014 від 07.09.2012 на 36 найменувань, 110 примірників продукції на загальну суму 2087,50 грн (а.с. 8);

24. № СКОС-0013630 від 13.09.2012 на 16 найменувань, 32 примірники продукції на загальну суму 710,00 грн (а.с. 57);

25. № СКОС-0017127 від 18.10.2012 на 19 найменувань, 40 примірників продукції на загальну суму 801,00 грн (а.с. 56);

26. № СКОС-0017128 від 18.10.2012 на 7 найменувань, 16 примірників продукції на загальну суму 1200,00 грн (а.с. 49);

27. № СКОС-0017201 від 19.10.2012 на 4 найменування, 80 примірників продукції на загальну суму 774,00 грн (а.с. 55);

28. № СКОС-0017267 від 20.10.2012 на 9 найменувань, 20 примірників продукції на загальну суму 1500,00 грн (а.с. 50);

29. № СКОС-0017268 від 20.10.2012 на 28 найменувань, 58 примірників продукції на загальну суму 1108,00 грн (а.с. 51-52);

30. № СКОС-0017539 від 24.10.2012 на 10 найменувань, 25 примірників продукції на загальну суму 1875,00 грн (а.с. 64);

31. № СКОС-0018221 від 05.11.2012 на 23 найменування, 44 примірники продукції на загальну суму 3300,00 грн (а.с. 61);

32. № СКОС-0018222 від 05.11.2012 на 25 найменувань, 49 примірників продукції на загальну суму 1245,50 грн (а.с. 62);

33. № СКОС-0018224 від 05.11.2012 на 26 найменувань, 55 примірників продукції на загальну суму 1179,50 грн (а.с. 63);

34. № СКОС-0018784 від 09.11.2012 на 30 найменувань, 60 примірників продукції на загальну суму 1520,00 грн (а.с. 35-36);

35. № СКОС-0019609 від 21.11.2012 на 8 найменувань, 240 примірників продукції на загальну суму 3672,00 грн (а.с. 39);

36. № СКОС-0019635 від 23.11.2012 на 25 найменувань, 51 примірник продукції на загальну суму 1364,50 грн (а.с. 37-38);

37. № СКОС-0019636 від 23.11.2012 на 30 найменувань, 60 примірників продукції на загальну суму 1370,00 грн (а.с. 30-31);

38. № СКОС-0019637 від 23.11.2012 на 28 найменувань, 53 примірники продукції на загальну суму 1288,50 грн (а.с. 28-29);

39. № СКОС-0019638 від 23.11.2012 на 23 найменування, 46 примірників продукції на загальну суму 1217,00 грн (а.с. 32);

40. № СКОС-0019806 від 26.11.2012 на 30 найменувань, 61 примірник продукції на загальну суму 4575,00 грн (а.с. 33-34);

41. № СКОС-0020162 від 03.12.2012 на 13 найменувань, 26 примірників продукції на загальну суму 1950,00 грн (а.с. 27);

42. № СКОС-0020163 від 03.12.2012 на 3 найменування, 6 примірників продукції на загальну суму 450,00 грн (а.с. 59);

43. № СКОС-0020164 від 03.12.2012 на 25 найменувань, 51 примірник продукції на загальну суму 1294,50 грн (а.с. 24-25);

44. № СКОС-0020202 від 04.12.2012 на 13 найменувань, 26 примірників продукції на загальну суму 1950,00 грн (а.с. 23);

45. № СКОС-0020203 від 04.12.2012 на 32 найменування, 82 примірники продукції на загальну суму 1929,00 грн (а.с. 26);

46. № СКОС-0020568 від 07.12.2012 на 4 найменування, 8 примірників продукції на загальну суму 320,00 грн (а.с. 60).

Усього надано копій додатків до угоди щодо передачі на реалізацію 1281 найменування, 3941 примірника товарів на загальну суму 99444,35 грн, додатки підписані представником Замовника та Виконавцем, засвідчені печаткою підприємства, копії документів, що додані до заяви, належно засвідчені позивачем.

У справі немає актів приймання-передавання виконаних робіт та доказів оплати відповідачем одержаних для реалізації товарів, проведення розрахунків із позивачем у зв'язку з реалізацією товарів.

Як убачається з матеріалів справи, у судове засідання, що ухвалою судді суду першої інстанції від 10.02.2015 було призначене на 12.02.2015, сторони не з'явилися, розгляд справи було призначено на 10-30 к.ч. 16.03.2015 (а.с. 72, 75). ТОВ «Видавнича група «Основа»» у позовній заяві просило розглянути справу у відсутність його представника, що в подальшому підтвердило і відповідним клопотанням (а.с. 80). Судом першої інстанції не були дотримані вимоги ст. 74 ч.ч. 4, 5, 6 ЦПК України щодо першого судового засідання, що було враховано в подальшому: 12.02.2015 розгляд справи не проводився, а про судове засідання, що було призначене на 16.03.2015, суд 14.02.2015 рекомендованими поштовими відправленнями із повідомленням про вручення надіслав сторонам судові повістки, відповідачу така була вручена 17.02.2015 (а.с. 76, 79, 93). Отже, про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений у порядку, передбаченому ст.ст. 74-76 ЦПК України, за місяць до судового засідання, проте, як випливає з матеріалів справи (а.с. 82), у засідання не з'явився, внаслідок чого розгляд справи відбувся без участі сторін. Про неможливість взяти участь у розгляді справи, про причини неявки до суду, відповідач не повідомляв суд першої інстанції, клопотань з цього приводу не подавав, тож для застосування положень ст. 169 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд підстав не мав.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі щодо його фактичної присутності в місцевому суді в день і час, визначені для розгляду справи, але, всупереч цьому, розгляд судом справи без його участі, цілком бездоказові. Відповідач, зокрема, не вказує, що повідомляв секретарю судового засідання чи будь-кому з працівників суду про своє прибуття на розгляд справи, не подав доказів реєстрації в суді на відповідний час шляхом, наприклад, відмітки канцелярією суду судової повістки, тощо, не вказує про таке в апеляційній скарзі та не заявляв клопотань із метою з'ясування цих обставин. За таких умов, у апеляційного суду немає підстав для висновку про обґрунтованість доводів скарги щодо порушення права відповідача на участь у розгляді справи судом першої інстанції, на подання доказів і т.ін. Факту розгляду справи судом у відсутність відповідача із порушенням порядку, встановленого цивільним процесуальним законом, не доведено.

Із урахуванням положень ст.ст. 6, 627, 628, 837 ЦК України, сторони уклали договір, що містить елементи різних договорів, проте, в основу вчиненого правочину як договору передусім на виконання роботи покладені правила договору підряду. У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців немає даних про реєстрацію ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) як фізичної особи-підприємця (а.с. 67, 125-126). Відповідно до ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 598, 599, 611, 612, 614, 622-626, 629 ЦК України, цивільні права та обов'язки, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник зобов'язаний повернути борг кредитору, а останній вправі вимагати стягнення заборгованого; за загальним правилом, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Правомірність правочину презюмується (ст. 204 ЦК України).

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 зазначав, що додані позивачем до заяви додатки до угоди підписані не ним, а іншою особою, чого суд першої інстанції не з'ясував. Відповідач подав до апеляційного суду клопотання від 06.05.2015 про призначення судово-почеркознавчої експертизи для з'ясування питання про належність йому підписів на додатках до угоди, просив у зв'язку з цим надати експерту експериментальні зразки його підпису та почерку (а.с. 97-98). У судове засідання апеляційного суду, призначене на 08.12.2015, відповідач не з'явився, заявою від 27.11.2015 просив розглянути справу без його участі (а.с. 106, 108, 109, 117, 118).

З огляду на необхідність вирішення заявленого клопотання, забезпечення сторонам, у разі задоволення клопотання, можливості реалізації процесуальних прав, передбачених, зокрема, ст. 143 ч.ч. 2-4 ЦПК України, та забезпечення у відповідному випадку можливості виконання експертизи (одержання оригіналів документів, одержання вільних, умовно-вільних, експериментальних зразків для дослідження тощо), апеляційний суд визнав явку сторін у судове засідання, призначене на 15.01.2016, обов'язковою, про що належним чином їх повідомив (а.с. 119-121). У це засідання відповідач знову не з'явився, заявою від 11.01.2015 просив розглянути справу без його участі і водночас просив задовольнити клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи (а.с. 123). Наступне судове засідання було призначено на 05.02.2016 (а.с. 128), листами від 20.01.2016 апеляційний суд витребував у позивача оригінали угоди від 05.01.2012 № 10891 і додатків до неї, якими обґрунтовувався розмір пред'явленого до стягнення боргу (а.с. 130), а відповідачу роз'яснив необхідність його особистої участі в судовому засіданні для надання відповідних зразків для використання експертом, у зв'язку з чим явку в судове засідання відповідача вчергове визнав обов'язковою (а.с. 129, 131).

01.02.2016 апеляційний суд одержав від позивача витребувані документи в оригіналах, а також чергове клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. У клопотанні, що надійшло від позивача раніше (12.01.2016, а.с. 122), той вказував, що у випадку заявлення відповідачем клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи позивач проти її проведення не заперечує. У судове засідання 05.02.2016 відповідач, який отримав судову повістку 26.01.2016, укотре не з'явився, свого обов'язку повідомити суд про причини неявки не виконав, тож вважається, що сторона не з'явилася в судове засідання без поважних причин (ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Апеляційний суд скасував попередні процесуальні рішення щодо обов'язкової явки в судове засідання сторін, відхилив клопотання відповідача про призначення судово-почеркознавчої експертизи за неможливістю його вирішення по суті із дотриманням вимог цивільного процесуального закону через порушення відповідачем правил, установлених ст. 27 ч. 3 ЦПК України, та вирішив справу за апеляцією у відсутність сторін.

Суд першої інстанції загалом вірно виходив із того, що факт виникнення у позивача (кредитора) права вимоги від відповідача (боржника) боргу, що виник із укладеної між ними 05.01.2012 угоди № 10891, внаслідок порушення зобов'язання відповідачем доведений як такий, а відповідач не довів відсутності своєї вини в порушенні зобов'язання. Суд у цілому правильно застосував до спірних правовідносин вищенаведені норми матеріального права, якими вони регулюються, у розумінні передбаченого законом і договором обов'язку сторони, яка порушила зобов'язання, усунути порушення та відшкодувати кредитору завдані збитки. Враховуючи принципи змагальності цивільного процесу, свободи сторін у поданні доказів, у розпорядженні своїми процесуальними правами, слід дійти висновку, що обравши на свій розсуд лінію захисту від позову, відповідач ОСОБА_1 у передбачений цивільним процесуальним законом спосіб не спростував ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанцій по суті факту порушення ним зобов'язання та не довів обґрунтованості своїх заперечень щодо наявності у позивача підстав для пред'явлення вимог про стягнення боргу як таких.

Відповідач в апеляції зазначає, крім іншого, що він уклав із позивачем відповідну угоду, належно розраховувався за нею банківськими переказами, проте, ніяких додатків до угоди про отримання товару та не підписував. Такі твердження є суперечливими: отримання товару саме і передбачається внаслідок укладання відповідного додатку до угоди, який стає її невід'ємною частиною, тож без додатку відповідач не міг отримувати товар і розраховуватися за нього, а угода не мала б економічного змісту та суперечила б меті її укладання, визнання ж факту розрахунку є, відповідно, і визнанням факту одержання товару, за який проводився розрахунок. Відповідач не довів, що не підписував додатків до угоди, на підставі яких отримував товар. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів проведення розрахунків із позивачем через банківську систему, не посилався й на причини, які б перешкоджали подати такі докази. Отже, на противагу належним документальним доказам щодо характеру спірних правовідносин, поданим позивачем, що ґрунтуються на чинному та обов'язковому для виконання сторонами договорі, відповідач оперував лише не підтвердженими належним чином власними міркуваннями, які в силу наведеного мають тільки характер недопустимих у доказуванні припущень.

Водночас, суд першої інстанції залишив поза увагою, що особа вправі вимагати захисту порушеного майнового права, яке реально виникло, існує, відповідно, яке реально порушується; договірне, зокрема, боргове, зобов'язання має реальний, конкретний характер, стягнуто може бути тільки дійсний, реально наявний борг; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором, і останній не має фактичних і правових підстав вимагати стягнення боргу, який не виник і якого не існує (ст. 3 ч. 1, ст. 4, ст. 15 ч. 1 п. 1 ЦПК України, ст. 1 ч. 1, ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1, ст. 15 ч. 1, ст. 16 ч. 1, ст. 203 ч. 5, ст.ст. 316-319, 386, ст. 623 ч. 2 ЦК України у взаємозв'язку з наведеними вище та іншими нормами цього Кодексу). Відповідач в апеляційній скарзі вказував на незаконність стягнення з нього боргу за пред'явленим позовом, ці доводи підлягають частковому врахуванню.

Як видно з копій перерахованих додатків до угоди від 05.01.2012 № 10891, що їх позивач додав до заяви, з інших матеріалів справи, пред'явлені до стягнення збитки були визначені в розмірі 99444,35 грн шляхом додавання сум вартості товару, зазначеного в усіх додатках. Наявні в справі угода, додатки до неї відповідають оглянутим апеляційним судом оригіналам цих документів. Тим часом, частина додатків до угоди щодо одних і тих самих товарів та зафіксовані у них суми були враховані при визначенні ціни позову двічі, а в справі містяться тотожні копії додатків:

1. № СКОС-0011051 від 21.08.2012 на 33 найменування (починаючи з № 1 «Будова атома. Періодична система Д.І. Менделєєва. Хімічн…» і закінчуючи № 33 «Хімія. Хімічні реакції. Тема 2. 9 клас. ПХ41»), 75 примірників продукції на загальну суму 1476,50 грн (а.с. 22);

2. № СКОС-0011051 від 21.08.2012 на 33 найменування (починаючи з № 1 «Будова атома. Періодична система Д.І. Менделєєва. Хімічн…» і закінчуючи № 33 «Хімія. Хімічні реакції. Тема 2. 9 клас. ПХ41»), 75 примірників продукції на загальну суму 1476,50 грн (а.с. 48);

3. № СКОС-0011052 від 21.08.2012 на 20 найменувань (починаючи з № 1 «11-річна школа. Усі уроки до курсу «Історія України». 10 клас.» і закінчуючи № 20 «Усі уроки з економіки. 10 клас. Профільний рівень ПЕК12»), 45 примірників продукції на загальну суму 1167,50 грн (а.с. 14);

4. № СКОС-0011052 від 21.08.2012 на 20 найменувань (починаючи з № 1 «11-річна школа. Усі уроки до курсу «Історія України». 10 клас.» і закінчуючи № 20 «Усі уроки з економіки. 10 клас. Профільний рівень ПЕК12»), 45 примірників продукції на загальну суму 1167,50 грн (а.с. 46);

5. № СКОС-0011054 від 21.08.2012 на 33 найменування (починаючи з № 1 «Впевнений старт. Художньо-естетичний розвиток дошкільн…» і закінчуючи № 33 «Я пізнаю світ образотворчого мистецтва. Альбом дошкільн…»), 62 примірники продукції на загальну суму 1565,00 грн (а.с. 15);

6. № СКОС-0011054 від 21.08.2012 на 33 найменування (починаючи з № 1 «Впевнений старт. Художньо-естетичний розвиток дошкільн…» і закінчуючи № 33 «Я пізнаю світ образотворчого мистецтва. Альбом дошкільн…»), 62 примірники продукції на загальну суму 1565,00 грн (а.с. 45);

7. № СКОС-0011055 від 21.08.2012 на 37 найменувань (починаючи з № 1 «11-річна школа. Усі уроки фізичної культури. 10 клас. Рівні А…» і закінчуючи № 37 «Усі уроки художньої культури. 9 клас ОМ20»), 68 примірників продукції на загальну суму 1689,50 грн (а.с. 21);

8. № СКОС-0011055 від 21.08.2012 на 37 найменувань (починаючи з № 1 «11-річна школа. Усі уроки фізичної культури. 10 клас. Рівні А…» і закінчуючи № 37 «Усі уроки художньої культури. 9 клас ОМ20»), 68 примірників продукції на загальну суму 1689,50 грн (а.с. 47);

9. № СКОС-0011056 від 21.08.2012 на 88 найменувань (починаючи з № 1 «Бесіди з безпеки життєдіяльності в школі. 1-4 класи КК19» і закінчуючи № 88 «Шаги к успеху. Тетрадь для списывания. 2 класс + вкладыш»), 211 примірників продукції на загальну суму 5453,50 грн (а.с. 12-13);

10. № СКОС-0011056 від 21.08.2012 на 88 найменувань (починаючи з № 1 «Бесіди з безпеки життєдіяльності в школі. 1-4 класи КК19» і закінчуючи № 88 «Шаги к успеху. Тетрадь для списывания. 2 класс + вкладыш»), 211 примірників продукції на загальну суму 5453,50 грн (а.с. 43-44);

11. № СКОС-0011057 від 21.08.2012 на 39 найменувань (починаючи з № 1 «Мій конспект. Світова література 6 клас. 11-річна школа ЗЛ2…» і закінчуючи № 39 «Усі уроки української мови в 11 класі. Академічний рівень П…»), 78 примірників продукції на загальну суму 2001,00 грн (а.с. 17);

12. № СКОС-0011057 від 21.08.2012 на 39 найменувань (починаючи з № 1 «Мій конспект. Світова література 6 клас. 11-річна школа ЗЛ2…» і закінчуючи № 39 «Усі уроки української мови в 11 класі. Академічний рівень П…»), 78 примірників продукції на загальну суму 2001,00 грн (а.с. 41);

13. № СКОС-0011058 від 21.08.2012 на 33 найменування (починаючи з № 1 «11-річна школа. Усі уроки фізики. 11 клас. Рівень стандарту…» і закінчуючи № 33 «Усі уроки фізики. 10 клас. Академічний рівень ПФ20»), 75 примірників продукції на загальну суму 1761,50 грн (а.с. 16);

14. № СКОС-0011058 від 21.08.2012 на 33 найменування (починаючи з № 1 «11-річна школа. Усі уроки фізики. 11 клас. Рівень стандарту…» і закінчуючи № 33 «Усі уроки фізики. 10 клас. Академічний рівень ПФ20»), 75 примірників продукції на загальну суму 1761,50 грн (а.с. 40);

15. № СКОС-0011059 від 21.08.2012 на 30 найменувань (починаючи з № 1 «100 цікавих ідей для проведення уроку ЗПК14» і закінчуючи № 30 «Щоб життя у класі було цікавим КК22»), 95 примірників продукції на загальну суму 1872,50 грн (а.с. 18);

16. № СКОС-0011059 від 21.08.2012 на 30 найменувань (починаючи з № 1 «100 цікавих ідей для проведення уроку ЗПК14» і закінчуючи № 30 «Щоб життя у класі було цікавим КК22»), 95 примірників продукції на загальну суму 1872,50 грн (а.с. 42);

Таким чином, 313 найменувань товарів, 709 примірників на загальну суму 16987,00 грн були враховані двічі. Щодо стягнення боргу з оплати цих зайво врахованих товарів на загальну суму 16987,00 грн вимога пред'явлена безпідставно, оскільки ці товари відповідачу не передавалися за угодою та додатками до неї, у позивача не виникло права відповідної вимоги, а у відповідача не виникло обов'язку оплати цих товарів, тому доводи відповідача про незаконність вимоги про стягнення боргу та, відповідно, рішення суду про її задоволення, у цій частині заслуговують на увагу. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст. 14 ч. 2 ЦК України), суд не мав належних підстав для задоволення позову в частині стягнення боргу в розмірі 16987,00 грн за товари, враховані двічі.

Відтак, на підставі ст. 309 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши належний до стягнення борг до 82457,35 грн і змінивши відповідно резолютивну частину рішення з урахуванням часткового задоволення позову. У решті законне, обґрунтоване та справедливе рішення суду, чого доводи апеляції не спростовують, на підставі ст. 308 ЦПК України слід залишити без змін. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до результату розв'язання спору.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п.п. 1, 3, ст. 308, ст. 309 ч. 1 п.п. 2, 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Тячівського районного суду від 16 березня 2015 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції:

«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Основа»» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ТОВ «Видавнича група «Основа»», , заборгованість за угодою від 05.01.2012 № 10891 у розмірі 82457,35 грн (вісімдесят дві тисячі чотириста п'ятдесят сім гривень 35 коп.).

У решті позову відмовити.».

За результатом вирішення спору стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Видавнича група «Основа»» 739,67 грн у відшкодування витрат по оплаті судового збору. Оригінали документів на 48 арк., одержаних апеляційним судом 01.02.2016 (вх. № 22-1145/16) від ТОВ «Видавнича група «Основа»», повернути позивачу.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді