АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Винту Ю.М., Одинак О.О.

секретаря Герман Я.І.

з участю представника позивача публічного акціонерного товариства «Дельтабанк» ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, органу опіки та піклування Глибоцької районної державної адміністрації Чернівецької області про звернення стягнення, зустрічним позовом ОСОБА_9 до публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Глибоцького

22ц-782/2016 рік Головуючий у 1 інстанції Григорчак Ю.П.

Категорія 27 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

районного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року,

встановила:

Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» у червні 2011 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення та виселення.

Зазначало, що між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», та ОСОБА_10 укладено договір кредиту 16 травня 2007 року №40/07/07-КЛН, забезпечений договором між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», та ОСОБА_10 іпотеки №40/07/103/07-КЛН, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року.

Заочним рішенням Печерського районного суду м.Києва від 5 травня 2009 року стягнуто з ОСОБА_10 на користь відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» за договором між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_10 кредиту від 16 травня 2007 року №40/07/07-КЛН заборгованість в сумі 233596 грн. 27 коп.

Посилалося на невиконання ОСОБА_10 зобов»язання.

Здійснено направлення ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 вимоги про звільнення жилого приміщення.

Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» просило в рахунок погашення заборгованості за договором між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_10 кредиту від 16 травня 2007 року №40/07/07-КЛН в розмірі 125713 грн. 62 коп., що складається з процентів в сумі 98207 грн. 64 коп., пені в сумі 27505 грн. 98 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_10, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності, виселити ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_1, зняти з реєстраційного обліку.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 липня 2011 року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Глибоцької районної державної адміністрації у Чернівецькій області ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 липня 2011 року.

Залучено до участі у справі правонаступника позивача публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 2 лютого 2015 року та правонаступників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_4 ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2015 року.

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» у січні 2016 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення.

Вказувало, що між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», та ОСОБА_10 укладено договір кредиту 16 травня 2007 року №40/07/07-КЛН, забезпечений договором між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», та ОСОБА_10 іпотеки №40/07/103/07-КЛН, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за №2778.

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» зазначало, що ОСОБА_10 не виконано зобов»язання з сплати кредиту в сумі 215252 грн. 19 коп. та процентів в сумі 227052 грн. 30 коп.

Внаслідок смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина 29 лютого 2012 року.

Спадкоємцями, що прийняли спадщину, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» просило в рахунок виконання зобов»язання за договором між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_10 кредиту від 16 травня 2007 року №40/07/07-КЛН в розмірі 442304 грн. 49 коп., що складається з кредиту в сумі 215252 грн. 19 коп., процентів в сумі 227052 грн. 30 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року за реєстровим №1891764, шляхом визнання права власності публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на квартиру АДРЕСА_2.

ОСОБА_9 у січні 2016 року звернувся до суду з зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору недійсним.

Зазначав, що ОСОБА_10 та ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року за реєстром №2766.

Після чого відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», та ОСОБА_10 вчинено договір іпотеки №40/07/103/07-КЛН, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року за реєстром №2766.

Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2.

Посилався на вчинення відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_10 договору іпотеки №40/07/103/07-КЛН, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року, без згоди органу опіки та піклування, порушення права малолітньої особи на користування квартирою №7 по вул.Польовій,4 смт.Глибока Глибоцького району Чернівецької області.

Просив визнати договір між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_10 іпотеки №40/07/103/07-КЛН, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року за реєстром №2766 недійсним.

Об»єднано в одне провадження позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про звернення стягнення та зустрічний позов ОСОБА_9 про визнання договору недійсним ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2016 року.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2016 року залучено до участі у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про звернення стягнення співвідповідачем ОСОБА_6

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення задоволено.

Постановлено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 40/07/103/07- КЛН від 16 травня 2007 року у розмірі 442304,49 грн., в тому числі кредиту у розмірі 215252 грн., відсотків у розмірі 227 052 грн. 30 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру № 7, загальною площею 65,90 кв.м, вартістю 378 205 грн., яка знаходиться в смт. Глибока по вул.Польова, 4, шляхом визнання права власності публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

У зустрічному позові ОСОБА_9 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_14 в апеляційній скарзі просить рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_14 про визнання договору недійсним задовольнити, у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про звернення стягнення відмовити, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_14 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції наведеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про звернення стягнення, суд першої інстанції керувався положеннями ст.1282 ЦК України, ст.23 Закону України «Про іпотеку» та дійшов висновку про задоволення вимог іпотекодержателя публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в сумі 442304 грн. 49 коп. шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_4 вартістю 378 205 грн. у спосіб визнання права власності публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Водночас, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9 про визнання договору недійсним, суд першої інстанції послався на вимог ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ч.4, 5 ст.177 СК України та вважав встановленим, що вчинення договору без дозволу органу опіки та піклування не призвело до обмеження існуючого права ОСОБА_9

Проте з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися повністю.

Встановлено, що між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», та ОСОБА_10 укладено договір кредиту 16 травня 2007 року №40/07/07-КЛН.

Заочним рішенням Печерського районного суду м.Києва від 5 травня 2009 року стягнуто з ОСОБА_10 на користь відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» за договором між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_10 кредиту від 16 травня 2007 року №40/07/07-КЛН

ОСОБА_10 не виконано зобов»язання з сплати кредиту в сумі 215252 грн. 19 коп. та процентів в сумі 227052 грн. 30 коп.

Також відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», та ОСОБА_10 вчинено договір іпотеки №40/07/103/07-КЛН, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року (а.с.16-18 т.1).

Внаслідок смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина 29 лютого 2012 року.

Відповідно повідомлення Глибоцької державної нотаріальної контори Чернівецької області від 30 січня 2015 року №9/02-14/20/2012 спадкоємцями, що прийняли спадщину, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.151 т.1).

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи-іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином, якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобов'язань переходять обов'язки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_9, на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо не отримання спадкоємцями квартири АДРЕСА_3.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

На підставі ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 цього Кодексу.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі норми ст. 23 Закону України «Про іпотеку» до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва з вимогами про звернення стягнення на спадкове майно, яке є предметом іпотеки.

До матеріалів справи приєднано договір між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року (а.с.141-143).

За змістом п.1.1 договору право вимоги означає всі права вимоги продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов»язанні це така правова конструкція, що передбачає перехід від первісного кредитора до нового прав та обов»язків у зобов»язанні.

За змістом п.1 ч.1 ст.512 ЦК України відступлення права вимоги ототожнюється з заміною кредитора, що здійснюється у зв»язку з переданням ним своїх прав іншій особі на підставі правочину, що спрямований на здійснення такої заміни.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна кредитора у зобов»язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярним правонаступництвом), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов»язків до правонаступника (універсальне правонаступництво).

Статтею 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

На підставі ч.3 ст.3 вказаного Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зміни відповідно договору між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року не вносилися.

У відомостях щодо іпотекодержателя за договором між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», та ОСОБА_10 іпотеки №40/07/103/07-КЛН, посвідченим приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року, міститься зазначення публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк».

За таких обставин публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на час розгляду справи не набуто прав кредитора за договором між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», та ОСОБА_10 іпотеки №40/07/103/07-КЛН, посвідченим приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року.

Отже суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про звернення стягнення на порушення норм права.

Згідно із п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином судове рішення в частині задоволення позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про звернення стягнення підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

На підставі ч.2, 3 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень.

Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей.

Згідно зі статтею 177 СК України та статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували права членів сімї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Верховний Суд України у правовій позиції, викладеній у постанові від 27 січня 2016 року у справі № 6-1055цс15, зазначив, що при вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки, підставами яких позивач визначає порушення статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (або цей Закон у редакції Закону від 21 грудня 2010 року), необхідно в кожному конкретному випадку: перевіряти на момент укладення оспорюваного договору наявність у дитини права користування житловим приміщенням, яке може ґрунтуватися на документальній підставі (наприклад, довідка про наявність зареєстрованих осіб на житловій площі, серед яких зазначено й дитину) або на законі (стаття 29 ЦК України); за відсутності реєстрації дитини в спірному приміщенні на момент укладення оспорюваного договору з»ясовувати наявність у дитини іншого місця проживання; враховувати добросовісність поведінки іпотекодавців щодо надання документів про права дітей на житло - предмет іпотеки при укладенні оспорюваного договору.

Всупереч наведеного судом першої інстанції не перевірено наявність у ОСОБА_9 права користування квартирою №7 по вул.Польовій,4 смт.Глибока Глибоцького району Чернівецької області на момент укладення договору між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_10 іпотеки №40/07/103/07-КЛН, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року за реєстром №2766.

До матеріалів справи приєднано витяг з домової книги про склад сім»ї та прописку у квартирі №7 по вул.Польовій,4 смт.Глибока Глибоцького району Чернівецької області ОСОБА_13, ОСОБА_3 ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_7 на момент укладення оспорюваного договору (а.с.99, 101 т.2).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 набув право користування квартирою №7 по вул.Польовій,4 смт.Глибока Глибоцького району Чернівецької області як член сім»ї власника ОСОБА_8

Встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_8 вчинено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року за реєстром №2766 (а.с.23 т.1).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

На підставі ч.1 ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За змістом ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.156 ЖК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Таким чином, права члена сім»ї власника жилого приміщення є похідними від прав власника.

Законом не передбачено перехід прав та обов»язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім»ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири).

Ураховуючи наведене зміна власника квартири АДРЕСА_3, є юридичним фактом, що тягне втрату бувшими власниками ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_8 та членами сім»ї бувшого власника ОСОБА_7, ОСОБА_9 права користування зазначеним жилим приміщенням.

Отже, право неповнолітньої ОСОБА_9 на користування квартирою№7 по вул. Польовій, 4 смт.Глибока Глибоцького району Чернівецької області на момент укладення оспорюваного договору припинилося.

За таких обставин висновки суду першої інстанції щодо наявності у неповнолітнього ОСОБА_9 права користування наведеним житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору не відповідають обставинам справи.

Згідно із п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Таким чином судове рішення в частині відмови у позовні ОСОБА_9 про визнання договору недійсним підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України.

З огляду на припинення права неповнолітнього ОСОБА_9 на користування квартирою №7 по вул.Польовій,4 смт.Глибока Глибоцького району Чернівецької області при укладенні договору між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_10 іпотеки №40/07/103/07-КЛН, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року за реєстром №2766, право неповнолітньої дитини на користування житлом порушено не було.

При цьому обставин, які б свідчили про недобросовісність іпотекодержателя відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» не встановлено.

У такому разі підстав для задоволення позову ОСОБА_9 про визнання договору недійсним немає.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на нікчемність договору між ОСОБА_10 та ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_8 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року за реєстром №2766.

На підставі ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що предметом зустрічного позову ОСОБА_9, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої ОСОБА_9 просив ухвалити судове рішення, є визнання договору між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_10 іпотеки №40/07/103/07-КЛН, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року за реєстром №2766, недійсним.

ОСОБА_9 підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, зазначав порушення права користування квартирою №7 по вул.Польовій, 4 смт.Глибока Глибоцького району Чернівецької області внаслідок не додержання вимог ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» та ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», п.1 ч.2 ст.177 СК України при вчиненні відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_10 договору іпотеки №40/07/103/07-КЛН, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_11 16 травня 2007 року за реєстром №2766.

Керуючись п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року скасувати.

У позові публічного акціонерного товариства «Дельтабанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, органу опіки та піклування Глибоцької районної державної адміністрації про звернення стягнення, позові ОСОБА_9 до публічного акціонерного товариства «Дельтабанк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Бейко

ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді