АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Шклянка М.П.
№ 22-ц/796/8394/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар Казанник М.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 27 липня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 240 689,84 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судовий збір в сумі 1203,45 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судовий збір в сумі 1203,45 грн.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1. до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» та задовольнити її зустрічний позов - визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір № 490045099 від 14 серпня 2007 року. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Матеріали справи не містять доказів надання їй ПАТ «Альфа-Банк» кредиту в сумі 41 382,18 доларів США. З доказів в справі доказів вбачається, що за кредитним договором банк перерахував кошти ТОВ «Омега-Авто» 208980,00 грн. Підписуючи кредитний договір, вона була переконана, що уклала з банком договір про споживчий кредит на умовах повернення банку саме тієї суми, яку сплатив банк ТОВ «Омега-Авто». Суд не надав належної оцінки її доводам про порушення банком положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і п. 3.1. Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які затверджені постановою НБУ від 10 травня 2007 року № 168.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представники не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Представник ПАТ «Альфа-Банк» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ПАТ «Альфа-Банк», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 серпня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» (банк), та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір №490045099.За умовами договору банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 41 382,18 доларів США для придбання транспортного засобу у ТОВ «Омега-Авто» строком до 14 серпня 2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 13,5% річних, а ОСОБА_1 зобов'язалася повернути кредит та сплатити проценти шляхом внесення щомісячних платежів відповідно до графіку (а. с. 4).

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором 14 серпня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки №490045099-П (а. с. 16)

10 червня 2009 року та 23 червня 2010 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 були укладені договори про внесення змін і доповнень до кредитного договору №1 та №2, якими вносилися зміни до графіку та порядку платежів та визначено дату остаточного повернення кредиту - 14 серпня 2017 року (а. с. 5-6, 13-15).

Також, відповідні зміни були внесені і до укладеного з ОСОБА_2 договору поруки. (а. с. 17-18).

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором, ПАТ «Альфа-Банк» 22 жовтня 2014 року звернулося до суду із позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості, яка відповідно до наданих ним розрахунків станом на 14 вересня 2014 року становить 17 775,33 доларів США заборгованості за кредитом, що по курсу НБУ становить 230 191,98 грн., 430,94 доларів США заборгованості по процентах, що по курсу НБУ становить 5580,71 грн. та 4917,15 грн. пені, а всього 240 689,84 грн. (а. с. 31-32).

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору №490045099 від 14 серпня 2007 року, посилаючись на те, що при укладенні договору банк в порушення положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які затверджені постановою НБУ від 10 травня 2007 року № 168, не надав детального розпису загальної вартості кредиту, кредитний договір не містить реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 та задовольнив позов ПАТ «Альфа-Банк».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

Відповідно до п. п. 3.1.-3.3. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за № 168, банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача. Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил.

Як вбачається з матеріалів справи, ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, кредитний договір підписаний ОСОБА_1 Також, ОСОБА_1 було підписано Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що є додатком до договору. ОСОБА_1 не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору та стягнув визначену заборгованість, враховуючи, що вона не належним чином виконує умови договору та не надала доказів на спростування наданих позивачем розрахунків.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що банк надав кредит саме у гривні, перерахувавши кошти (208980,00 грн.) на рахунок ТОВ «Омега-Авто», оскільки такі посилання не відповідають умовам кредитного договору. За умовами п.2.7 договору надання кредиту здійснювалося в доларах США з перерахуванням відповідної суми в гривню для оплати товару.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржив.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді