Семенівський районний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №547/103/16-ц

Провадження №2/547/108/16

17 березня 2016 року смт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Халявки В.І.,

при секретарі Козулі Н.П.,

з участю

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Семенівка Полтавської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до районного суду з позовом, в якому вказував, що відповідно до укладеного договору без номера від 28 червня 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач не виконав умов кредитного договору та станом на 31 грудня 2015 року допустив заборгованість у розмірі 19 499 грн. 13 коп., яка складається з:

заборгованості за кредитом 9577,61 грн.;

заборгованості за відсотками за користування кредитом 7521,92 грн.;

заборгованості за пенею та комісією 994,88 грн.;

штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.,

штрафу (процентна складова) 904,72 грн.

Позивач просив постановити рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором та понесених судових витратам по сплаті судового збору.

В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду з письмовим клопотанням про підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі представника банку.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме у розмірі заборгованості за кредитом ( 9577,61грн.) та пояснив, що він є інвалідом третьої групи загального захворювання, не має постійної роботи, джерелом його доходів є лише пенсія по інвалідності, на утриманні має неповнолітню дитину.

Відповідач , зважаючи на викладені ним обставини часткового визнання позову, прохав також розстрочити йому сплату боргу.

Суд, вивчивши позовні вимоги, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, вважає, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

Встановлено, що 28 червня 2011 року позивач та відповідач уклали кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 10 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Факт отримання кредиту відповідачем підтверджується анкетою-заявою від 28 червня 2011 року з підписом ОСОБА_1 на ній (а.с.4).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір.

Розмір заборгованості підтверджується розрахунком, наданим позивачем та неоспореним відповідачем (а.с.3).

Встановлено, що відповідач не виконав умов договору з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, інших платежів та станом на 31 грудня 2015 року допустив заборгованість, яка складається із:

заборгованості за кредитом 9577,61 грн.;

заборгованості по процентах за користування кредитом 7521,92 грн.;

заборгованості за пенею та комісією 994,88 грн.;

штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.;

штрафу ( процентна складова) - 904,72 грн.

Невизнання позову відповідачем в частині стягнення з нього процентів за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів не ґрунтується на договорі та законі, тому не заслуговує на увагу суду.

Законом ( ч.3 ст. 551 ЦК України) передбачено зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вважає, що розмір неустойки (пені), зазначений позивачем у заяві, не є надто великим у порівнянні з розміром заборгованості за тілом кредиту та процентами, тому підстав для її зменшення не вбачає.

Разом з тим суд зважає на клопотання відповідача про розстрочку сплати боргу.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Із пояснень відповідача та наданих суду документів вбачається, що він є інвалідом третьої групи загального захворювання, якому протипоказана важка праця, має на утриманні неповнолітню дочку 14 років, не має постійної роботи та стабільного достатнього доходу, окрім пенсії по інвалідності, тому виконання рішення суду про стягнення заборгованості може бути утрудненим.

Суд вважає за можливе і необхідне розстрочити відповідачу сплату боргу на шість місяців та сплачувати його рівними частками щомісяця до його погашення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Встановлено, що позивачем понесено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1378 грн., які слід стягти з відповідача ОСОБА_1 на користь банку.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-214, 217 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 626, 1054 ЦК України, кредитним договором від 28 червня 2011 року,

Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягти з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого фактично в с. Горошино, вул.. Березова, 2, непрацюючого, інваліда 3 групи, ідентифікаційний № НОМЕР_1, заборгованість за кредитним договором від 28 червня 2011 року у розмірі 19499 (девятнадцять тисяч чотириста девяносто девять) гривень 13 копійок на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50), , р/р 3111, МФО 305299.

ОСОБА_1 сплату вказаного боргу розстрочити на 6 (шість) місяців та сплачувати борг, починаючи з квітня 2016 року, рівними частками по 3 249( три тисячі двісті сорок девять ) грн. 86 коп. щомісяця.

Стягти з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого фактично в с. Горошине, вул. Березова, 2 ідентифікаційний № НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» р/р 3111 судові витрати у розмірі 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий В.І. Халявка

Повний текст рішення виготовлено 22 березня 2016 року.