Справа № 454/756/15 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/5243/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів Ніткевича А.В., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра» про стягнення процентів за користування коштами, інфляційних витрат та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що він є споживачем банку та на правовідносини, які виникли між ним та відповідачем поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів». Таке твердження відповідає рішенню Коституційного суду України у справі №15-рп/2011 від 10.11.2011 року. Зазначає, що суд ухвалив рішення неповно з»ясувавши обставини, що мають значення для вирішення даної справи, що у відповідності до ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Сторони по справі в судове засідання не з»явилися, однак належним чином були повідомлені про день і час розгляду справи, що підтверджується телефонограммою та поштовим повідомленням.

Відповідно до статті 305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Згідно статті 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про стягнення з ПАТ КБ «Надра» на його користь 29 420 грн. депозитних коштів, що знаходяться на його банківському рахунку. Також просив стягнути з відповідача проценти за користування його коштами, що знаходяться на поточному рахунку за весь період користування ними та за протермінований період; стягнути 3% річних від простроченої суми боргу за період з 04.02.2015р. по 01.04.2015 р. З яких 181,35 грн.-3% річних, 1559, 26 грн. інфляційні втрати (лютий 2015р), збільшивши суму нарахувань на день ухвалення судового рішення; стягнути на його користь 30 000 грн. завданої моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволеннні позовних вимог, суд першої інстанції підставно зазначив, що на виконання постанови Правління НБУ від 04.06.2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Надра», керуючись пунктом 2 частиною 5 статті 12, частиною 4 статті 34 та частиною 4 статті 44 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішенням виконавчої дирекції від 05.06.2015 року № 113 з 05.06.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра» з відшкодуванням з боку фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністації та ліквідації департаменту врегулювання неплатеспроможності банків Стрюкову. Положенням ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що розпорядження грошовими коштами клієнта на його рахунку може бути обмежено іншими випадками, встановленими законом.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно з п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п.1 ч.5 ст.36 вказаного закону не поширюється на зобов»язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Із матеріалів справи та даних позивача встановлено, що 15.05.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу виплачено кошти в сумі 29 487,23 грн., що підтверджується письмовою заявою позивача поданою 23.09.2015 року .

Щодо невиплати 3% річних, підстави невиплати встановлені п.п.3,5 ч.5 ст.36 Закону України «Про системугарантування вкладів фізичних осіб».

Зокрема, відповідно до п.3 ч.5 ст.36 Закону не здійснюється окрім іншого нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов»язань щодо сплати податків і зборів (обов»язкових платежів), а також зобов»язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов»язання банку. Згідно до п.5 ч.5 ст. 36 Закону не здійснюється нарахування відсотків за зобов»язаннями банку перед кредиторами.

Щодо вимог апеляційної скарги в частині відшкодування моральної шкоди, такі вимоги не спростовують висновків суду. Згідно ст.22 п.2 Закону України «Про захист прав споживачів» стягнення моральної шкоди можливе за наявності у особи права на таке відшкодування. Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону споживач має право на відшкодування моральної шкоди лише якщо вона завдана внаслідок недоліків продукції ( дефекту продукції), що виключає можливість застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин сторін, які стосуються договорів банківського вкладу.

За змістом ст.308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильнее по суті і справедливее рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в і д х и л и т и .

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

ОСОБА_3