Справа №461/676/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Романюка В.Ф.

при секретарі - Куц Н.З.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до АТ «Банк Фінанси та Кредит», Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб про повернення відсотків за користування депозитом, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до АТ «Банк Фінанси та Кредит», Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб, з врахуванням уточнених позовних вимог /а.с.26-27/, просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, що становить 660,88 грн. та 11 % річних, за користування депозитом відповідно до договору, що становить 2423,23 грн.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 16 грудня 2013 року ним та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір №325923/13349/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) в іноземній валюті на суму 1000 доларів США. 21.12.2014 р. термін дії договору завершився, тому ОСОБА_2 неодноразово звертався до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із вимогою повернути йому суму вкладу та відсотки за користування.

Враховуючи те, що кошти ОСОБА_2 не повернули, тому 26.06.2015 р. він звернувся у Національний банк України із скаргою на дії АТ «Банк Фінанси та Кредит», з вимогою зобов'язати банк повернути йому кошти за укладеним договором банківського вкладу. Національний Банк України повідомив, що банк зобов'язаний сплачувати проценти на банківський вклад у розмірі визначеному договором, до моменту його повернення ОСОБА_2, як вкладнику.

Так, 01.12.2015 р. Фонд гарантування вкладу повернув ОСОБА_2 22029,39 грн. Однак, суму процентів за користування вкладом банк відмовився повертати, а також відмовився повертати 3% річних та відсотки за користування депозитом.

У зв'язку із відмовою повертати 660,88 грн. - 3% (за період з 21.12.2014 р. по 21.11.2015 р.) річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та 2423,23 грн. - 11% (за період з 21.12.2014 р. по 21.11.2015 р.) річних за користування депозитом, ОСОБА_2 просить позовні вимоги задоволити у повному об'ємі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточненні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до них. Просила суд позовні вимоги задоволити в повному об'ємі.

Представник відповідача Легуцький В.В. у судове засідання не з'явився, проте 25.04.2016 р. скерував на адресу суду заперечення щодо заявлених позовних вимог /а.с.41-43/, згідно яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до Постанови виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015 р. №230 розпочато процедуру ліквідації банку. Правові засади та порядок ліквідації банку визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в даному Законі встановлений окремий порядок задоволення вимог кредиторів банку.

Отже, чинним законодавством встановлений спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, а задоволення таких вимог кредиторів здійснюється за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України.

Таким чином, іншого порядку задоволення вимог кредитора, ніж у встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», спосіб чинним законодавством не передбачено, а тому вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім цього, звертає увагу суду на те, що 24.11.2015 р. ОСОБА_2 була здійснена виплата коштів згідно реєстру у розмірі 1107,22 доларів США.

З урахуванням поданих заперечень, просить суд позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з'явився хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши подані заперечення щодо позовних вимог, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 16 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», в особі заступника начальника відділення №1 Філії «Західне РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит» Бучкевич Катериною Семенівною, було укладено договір - заяву №325923/13349/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті. Відповідно до п.1 договору - заяви Вкладник (ОСОБА_2.) вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок НОМЕР_1 у сумі 1000,00 доларів США, на строк з 16 грудня 2013 року по 21 грудня 2014 року. За час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 11% різних п.2. Підписання цього договору - заяви Вкладник підтверджує, що він ознайомлений та згідний з умовами банківського вкладу «Класік» п.9./а.с.3/.

Частиною 1 статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

У судовому засіданні встановлено, що у зв'язку із закінченням терміну дії Договору - заяви №325923/13349/370-13 від 16.12.2013 р., ОСОБА_2 звернувся до Банку із вимогою про повернення вкладу та відсотків за користування. Однак, йому було відмовлено, тому ОСОБА_2 26.06.2015 р. звернувся у Національний банк України із скаргою на дії відповідача.

Крім цього, у судовому засіданні було встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 17.09.2015 р. №612 відповідно до ст.76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» визнано неплатоспроможним. У зв'язку із цим Постановою Правління Національного банку України від 17.12.2015 р. №898 відповідно до ст.77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Так, відповідно до Постанови Виконавчої дирекції Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015 р. №230 розпочато процедуру ліквідації банку.

У зв'язку із початком процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2, 01.12.2015 р. Фонд гарантування вкладу повернув у сумі 22029,39 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 21.01.2015 р. по 21.04.2016 р./а.с.44/.

Разом з тим, зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_2 не були виплачені 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, що становить 660,88 грн. та 11 % річних, за користування депозитом відповідно до договору, що становить 2423,23 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Крім цього, суд враховує те, що 17.12.2015 року Національним банком України відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», і з цього часу банк не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які банківські операції, у тому числі здійснювати будь-які перерахування з рахунків, тому немає жодних правових підстав для стягнення із відповідачів суми процентів та пені.

Відтак, враховуючи наведене, зокрема те, що розпочалася процедура ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит», під час якої тимчасовою адміністрацією відповідно до п.3 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі,тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, що становить 660,88 грн. та 11 % річних, за користування депозитом відповідно до договору, що становить 2423,23 грн. не підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст. 11, 15, 625, 1058, 1074 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 212 ЦПК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ «Банк Фінанси та Кредит», Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб про повернення відсотків за користування депозитом - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В.Ф. Романюк