Справа № 541/295/16-ц
Провадження №2/541/304/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 червня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі

головуючої судді - Куцин В. М.,

при секретарі - Борисенко М.Б.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргорода справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів матеріальної та моральної шкоди завданої йому ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в наслідок знищення паркану який був установлений позивачем на власній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , на межі з земельною ділянкою ОСОБА_4 та ОСОБА_3

В судовому засіданніОСОБА_2. підтримуючи позовні вимоги та їх обґрунтовуючи вказував. Йому на праві власності належить земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1, на суміжній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 розташоване домоволодіння відповідачів.

До приватизації позивачем земельної ділянки площею 0,0423 га відповідачі користувалися нею безпідставно. Після вирішення судом спору щодо цієї земельної ділянки

позивач вирішив спорудити паркан на межі з домоволодінням відповідачів. З цією метою на його прохання та за його кошти 15.06.2013 року його син уклав договір з спеціалізованою організацією на будівництво паркану. 19.06.2013 року були встановлені стовпці, які відповідачі розхитали, тому він був змушений звертатися в міліцію.21.06.2013 року був встановлений паркан з листів шиферу. 26.06.2013 року співвідповідач ОСОБА_5 з незнайомими особами зрізали арматуру якою були прикріплені листи шиферу і перекинули на територію домоволодіння позивача шифер який пошкодився і тому він був змушений вивезти побиті листи шиферу на дорогу. Через декілька днів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 викопали стовпці до яких кріпився паркан. Розмір матеріальної шкоди заподіяної відповідачами на день звернення до суду, вартість знищеного паркану, становить 21150 гривень. В зв'язку із знищенням паркану він хвилювався, душевно страждав, чим йому заподіяна моральна розмір якої 10000 гривень. Оскільки відповідачі спільними діями заподіяли йому шкоду просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 31150 гривень на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в зв'язку зі знищенням належного йому паркану.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що відповідачі демонтували паркан, який був установлений позивачем на власній земельній ділянці, пошкодивши шифер і металеву арматуру, якою був закріплений шифер. З приводу вказаних протиправних дій ОСОБА_2 був змушений звертатися до правоохоронних органів. Відповідно до розрахунку вартість установки паркану на час звернення до суду становить 21150 гривень, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача та підлягає стягненню моральна шкода в розмірі заяваленому позивачем..

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 позов не визнали, суду пояснили, що насправді вони бачили паркан, із шиферу на висоту листа шиферу, який був установлений позивачем на межі з належним їм домоволодінням. Вони паркан не зносили і хто демонтував через декілька днів паркан їм невідомо. Крім того ОСОБА_3 вказував, що відповідно до обставин які вказані в позові що розглядається судом, паркан демонтував син позивача ОСОБА_2, а стовпці на протязі двох місяців після того як був знятий паркан викопали особи на прізвище ОСОБА_2, що свідчить проте що відповідачі будь-яких дій по демонтажу паркану не вчиняли. Відповідач ОСОБА_4 суду пояснила, що стовпці до яких був прикріплений паркан вона викопала, так як вони заважали користуватися належною їй земельною ділянкою і на даний час вони знаходяться під будинком позивача там же знаходиться шифер із демонтованого паркану.

Свідок ОСОБА_6, суду пояснив, що 15.06.2013 року він у організації «Мирресурс» уклав договір на установку паркану у домоволодінні позивача який йому є батьком та сплатив частково кошти за матеріал. 21.06.2013 року, коли паркан був встановлений доплатив решту коштів обумовлених договором. Всього було сплачено 13000 гривень. Кошти для оплати послуг по договору давав йому батько. 26.06.2013 року паркан був зрізаний, шифер пошкоджений і тому довелося його вивезти на дорогу. Пізніше стовпці на які кріпився паркан викопали ОСОБА_4 та ОСОБА_3На даний час фірма з якою укладався договір на установку паркану припинила свою діяльність.

Свідок ОСОБА_7 суду повідомив, що він особисто бачив, як відповідач ОСОБА_5 з незнайомими особами демонтували паркан який був встановлений ОСОБА_2 на межі з домоволодінням відповідачів. Шифер з демонтованого паркану кидали через ворота на подвір'я ОСОБА_2 Через декілька днів ОСОБА_4 почала викопувати стовпці до яких кріпився паркан. Будь-яких відносин він з відповідачами не підтримує, так як раніше у них виник спір, який вирішувався судом.

Свідок ОСОБА_8 підтвердивши обставини викладені позивачем на підтримання позовних вимог пояснила, що після того як 21 червня був встановлений паркан на межі з домоволодіння відповідачів 26.06.2013 року коли вона знаходилася вдома за адресою АДРЕСА_1, близько 12 години почула що працює «болгарка» і виявила що ОСОБА_5 з незнайомими чоловіками демонтують паркан, зрізуючи шифер кидають через ворота у двір. Вона викликала міліцію. Коли приїхали працівники міліції то залишався лише ОСОБА_13 який допомагав зрізувати шифер. Шифер був пошкоджений і вони його вивезли на дорогу.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В обґрунтуванням заявлених вимог ОСОБА_2 вказує, що відповідачами заподіяна йому майнова та немайнова моральна шкода, в результаті пошкодження його майна, паркану установленого на власній земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, за адресою АДРЕСА_1,в тому числі заподіяна майнова шкода в розмірі 21150 грн. В супереч вищевказаних вимог закону позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір заподіяної шкоди, оскільки наданий договір про виконання робіт №11 від 15.06.2013 року укладений між ТОВ «МИРРЕСУРС» та ОСОБА_6 про будівництво огорожі на приватній ділянці довжиною 28 погонних метрів та з додатком та актом здавання приймання виконаної роботи, квитанції до прибуткового касового ордеру від 16 червня 2013 року про прийняття від ОСОБА_6 за матеріали по вищевказаному договорі 8420грн. та 21 червня 2013 року за виконання робіт 3550 гривень(а.с.16-19), не може бути належним доказом про понесені витрати саме позивачем на установку паркану саме на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1, так як договір не містить цих умов, а дані суду пояснення свідків на підтвердження цих обставин не є беззаперечними доказами .

На думку суду не є належним та допустимим доказом про розмір заподіяної шкоди зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва огорожі на приватній ділянці ОСОБА_6 без дати його складення 2016 року, оскільки він не стосується предмету спору так як не містить інформації про будівництво спірного паркану, до кошторису включені роботи та витрати які не були передбачені договором від 15.06.2013 року і складений ПП «Метан», організацією, яка не виконувала вказані роботи (а. с. 28-39).

Судом не може бути взятий до уваги як беззаперечний доказ заподіяння шкоди позивачу відповідачами, твердження позивача, що факт заподіяння шкоди (пошкодження паркану 26.06.2013 року) відповідачами позивачу, зафіксований правоохоронними органами, оскільки надані позивачем пояснення з приводу вказаної події відібрані працівниками міліції у ОСОБА_2 мали місце 20.06.2013 року (а.с. 97, 98), в той час як огляд місця події проведений 27.06.2013 року( а.с.105 106). Пояснення з приводу демонтажу нібито спірного паркану ОСОБА_4,ОСОБА_3, ОСОБА_5 були дані працівникам міліції 15.06.2013 року, тобто до часу встановлення та демонтажу паркану(а.с.107-112).

Більше того в поданій суду позовній заяві позивач вказує про демонтаж паркану не відповідачами, а особами на прізвище ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 і вказані обставини в супереч прав наданих позивачу передбачених ст. ст. 2, 31 ЦПК України позовні вимоги не були уточнені незважаючи на посилання позивача на описку допущену при підготовці позову (а.с.3 абзац 6,7).

Суд критично оцінює свідчення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8, оскільки вони є близькими родичами позивача, сином та дружиною і перебувають у неприязних відносинах з відповідачами, свідок ОСОБА_12 також перебуває у неприязних відносинах з відповідачами та враховуючи, що свідчення вказаних свідків будь-якими об'єктивними доказами не підтверджені.

Оскільки позивачем всупереч вимог ст.ст.57,58,59 ЦПК України не надані належні та допустимі докази які б підтверджували обставини викладені на обґрунтування позовних вимог, в задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, 209, 211, 212, 213, 214, 215, 223, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення солідарно з - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 21150,00 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 10000,00 гривень моральної шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного судуПолтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: В. М. Куцин