АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7340/16 Справа № 207/4795/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Юрченко І. М. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про захист прав споживачів та визнання недісним кредитного договору без застосування наслідків недійсності, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.05.2016 року та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права / а. с. 196-207 /.

Зазначеним рішенням суду від 30.05.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено / а.с.184-188 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашеня) (далі Договір), відповідно до умов якого банк надав позивачці кредитні кошти у розмірі 41160,00 доларів США /а .с.11-18 /.

Пунктом 1.2.2. Договору передбачено, що позичальник зобов'язується повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 29.05.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, обумовлений договором, а також позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати відсотки шляхом внесення ануїтетних платежів у розмірі 364,00 доларів США.

В цьому ж п. 1.2.2 Договору вказано, що сукупну вартість кредиту визначає «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», який є додатком до Договору.

Відповідно до пункту 1.2.3. Договору - кредит вважається повернутим у разі зарахування грошових коштів, спрямованих на погашення кредиту, нарахованих за користування кредитом процентів, можливих штрафних санкцій, що визначені цим договором, в повному обсязі на рахунок НОМЕР_1 відкритий у банку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 особисто 12.05.2008 року звернулася до ПАТ «УкрСиббанк» із заявою про кредитування для придбання нерухомості, надала кредитору перелік документів необхідних для кредитування та підтвердила згоду на укладення договору про що поставила свій підпис у заяві /а.с.38-39/. Цього ж дня, тобто 12.05.2008 року, відповідно до вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», позивачці надано інформаційний лист / а.с.41-42 /, в якому, було роз'яснено щодо умов кредитування, наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними. У інформаційному листі також зазначено, що у випадку обрання кредитування в іноземній валюті, позичальник попереджається про те, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за договором покладаються на позичальника.

В день укладення кредитного договору, позивачкою отримано додаток №2 до Договору - «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», що є невід'ємною частиною Договору про надання споживчого кредиту №0 від 29.05.2008 року, де визначено сукупну вартість кредиту і ця обставина передбачена п. 1.2.2 Договору/ а. с. 48-52 /.

Згідно п.п.9.2 Договору, підписуючи цей Договір, позичальник, зокрема, підтверджує свою здатність виконувати умови даного договору, а також те, що він повністю розуміє всі умови цього Договору, свої права та обов'язки за цим Договором і погоджується з ними, а також те, що він не обмежений в дієздатності та укладання цього Договору не потребує узгодження з третіми особами.

Відповідно до п. 10.13 Договору, позичальник своїм підписом засвідчив, що всі умови даного Договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням даного Договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, п. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

На час звернення до ПАТ «УкрСиббанк» із заявою про кредитування, ОСОБА_2 була працівником даного банку - працювала на посаді старшого консультанта фінансування середнього і малого бізнесу / а. с. 40 /, що ще раз підкреслює її обізнаність щодо банківської діяльності, зокрема питань кредитування.

За рахунок кредитних коштів позичальником була придбана 2-х кімнатна квартира АДРЕСА_1, яку остання передала банку в іпотеку відповідно до умов іпотечного договору № 0/1 / а. с. 53-55 /.

Позивачка протягом шести років належним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, здійснювала повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредиту та не заперечується і самою позивачкою / а. с. 61-70 /.

За таких обставин, в силу ст. ст. 192, 293, 204, 207, 215, 216, 230, 524, 525, 526, 530, 533, 548, 626, 627, 628, 638, 1046, 1047, 1049,1054 ЦК України, ст. ст.11,15,18,19 ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 3,19,47,49 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ст. 5 Декрету Кабміну України «Про банки і банківську діяльність», ст. 58 Конституції України, Договору про надання споживчого кредиту № 0 (про застосування ануїтетної схеми погашення) від 29.08.2008 року, - суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову позивачці в її позовних вимогах в повному обсязі.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Оспорюваний Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 29.05.2008 року підписаний сторонами, отже ними досягнуто згоди за усіма його істотними умовами. Позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов вказаного кредитного договору та, в подальшому, виконувала його умови. Банк надав позивачці документи, які передували укладенню кредитного договору, щодо сукупної вартості кредиту, умов кредитування та їх відмінностей, повідомив про валютні ризики, тощо. У додатках до Договору споживчого кредиту: №1 - "Інформаційний лист" та № 2 - «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», які підписані позивачкою, міститься повна інформація стосовно умов кредитування та сукупної вартості кредиту. Отже, банком, в момент укладання оспорюваного правочину, у повному обсязі дотриманні вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та положення Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо ненадання банком інформації про сукупну вартість кредиту.

Доводи апелянта у скарзі стосовно того, що нею не пропущено строк позовної давності не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки оскаржуваним судовим рішенням у задоволенні позову було відмовлено не з підстав пропуску позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем, а за його недоведеністю, що є самостійною підставою для відмови у позові ( п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та встановлені ним обставини.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: