Номер провадження: 22-ц/785/6461/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.,

при секретарі Ярахмедові Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 13 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області, Комінтернівської місцевої прокуратури, Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області про відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Позивач звернулась з вказаним позовом до суду посилаючись на те, що своїми неправомірними діями, повязаними з невиконанням постанови Миколаївського районного суду Одеської області від 22 грудня 2014 року, відповідачі спричинили їй моральну шкоду, яку вона оцінює по 200 000 гривень кожним.

У судовому засіданні ОСОБА_2 О.І. підтримала позовну заяву, просила стягнути на її користь моральну шкоду по 200 000 гривень з кожного відповідача.

Представник Комінтернівської місцевої прокуратури позовні вимоги не визнав, просив відмовити ОСОБА_2 у заявленому позові про відшкодування моральної шкоди.

Справа розглянута у відсутності представника Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області та управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області.

Рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

На вказане рішення суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

22 грудня 2014 року постановою Миколаївського районного суду Одеської області скаргу ОСОБА_2 на постанову ДІМ Березівського РВ ГУМВС України у Одеській області молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 від 26 березня 2012 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за відсутністю складу злочину, передбаченого ст.140 КК України задоволено. Вказану постанову скасовано. Зобовязано Березівський РВ ГУМВС України в Одеській області внести відомості про вчинення кримінального правопорушення за скаргою ОСОБА_2 в Єдиний реєстр досудових розслідувань та провести додаткову перевірку(а.с.13-14).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.02.2015 року постанова Миколаївського районного суду Одеської області від 22 грудня 2014 року змінена. Виключено з резолютивної частини постанови абзац третій про зобовязання Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області внести відомості до вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч.3 Перехідних положень до КПК України 2012 року заяви та повідомлення про злочини, що надійшли до органів дізнання, слідчих, прокурорів до набрання чинності цим Кодексом і по яким не прийнято рішення про порушення кримінальної справи або про відмову у порушенні кримінальної справи, передаються органам досудового розслідування для початку досудового розслідування у порядку,встановленому цим Кодексом.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_2 та представника Комінтернівської місцевої прокуратури, на теперішній час триває досудове розслідування за заявою ОСОБА_2 про вчинення злочину.

За таких обставин посилання ОСОБА_2 на те, що постанова Миколаївського районного суду Одеської області від 22 грудня 2014 року не виконується дійсно є безпідставними.

Статтею 303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на їх оскарження. За таких обставин ОСОБА_2 має право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заявляючи позов про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_2 посилається на неправомірні дії відповідачів у звязку з невиконанням постанови Миколаївського районного суду Одеської області від 22 грудня 2014 року.

За таких обставин суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги постанову Березівського районного суду Одеської області від 27.04.2011 року, яке не є підставою заявленого позову.

У своїй позовній заяві ОСОБА_2 посилається на те, що своїми незаконними діями відповідачі спричинили їй моральну шкоду по 200 000 гривень кожний, посилаючись на ст. 1176 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовуються державою у повному обсязі, незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Ч.6 цієї ж статті передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд правильно зазначив, що ОСОБА_2 не довела суду спричинення відповідачами їй моральної шкоди, яку вона оцінює по 200 000 гривень кожним.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов правильного висновку, що позовні вимоги первісного позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довела обставини, на які посилалася як на підставу своєї позовної заяви та апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий ОСОБА_7

Судді ОСОБА_8

ОСОБА_9