АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2518/16 Справа № 774/4/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

26 квітня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі Сахарову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Тез Тур» про стягнення грошових коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_4»ї Ігорівни - представник позивача ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

09 червня 2015 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Тез Тур», про стягнення грошових коштів на його користь за ненадані відповідачами послуги в сумі 25 032 грн. 89 коп. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тез Тур» та грошових коштів на його користь в сумі 2 467 грн. 11 коп. з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 08.01.2013 року він звернувся до ФОП ОСОБА_3 з приводу підбору та організації туру до Австрії на двох осіб. 17.01.2013 року менеджером ФОП ОСОБА_3, який є агентом туристичного оператора ТОВ «Тез Тур», відповідно Агентського договору про реалізацію туристичних послуг №4683, позивачу був запропонований туристичний пакет до Австрії від туристичного оператора ТОВ «Тез Тур» на загальну суму 27500 грн. з 02.02.2013 року по 09.02.2013 року. Суму 25 032 грн. 89 коп. було сплачено від імені одного з туристів, ОСОБА_5, на ім'я ТОВ «Тез Тур», а решту 2 467 грн. 11 коп. на імя ФОП ОСОБА_3, відповідно до п.5.1. Агентського договору про реалізацію туристичних послуг №4683. При цьому позивачем було надано всі необхідні документи щодо оформлення візи до Австрії, які були перевірені та схвалені працівниками ФОП ОСОБА_3 28.01.2013 року, тобто за 2 дні до запланованої дати туру, ФОП ОСОБА_3 повідомили позивачеві, що консульство Австрії відмовило у видачі візи одному з туристів ОСОБА_2, а ОСОБА_5 отримала таку візу до Австрії. Після цього позивач звернувся до ФОП ОСОБА_3 з приводу повернення грошової суми в розмірі 27500 грн., на що отримав відмову, у звязку з тим, що грошові кошти вже перераховані на рахунок туроператора ТОВ «Тез Тур». 18.02.2013 року позивачем направлена претензія на адресу ФОП ОСОБА_3 з вимогою повернути гроші, але на претензію отримано відмову в поверненні з посиланням на не укладання договору між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 У квітні 2013 року позивач звернувся до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області за захистом своїх прав споживача, на що Інспекція в інтересах позивача звернулась з позовом до ФОП ОСОБА_3 щодо стягнення грошових коштів в розмірі 27500 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2013 року даний позов задоволено частково та стягнено з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 27500 грн. за договором та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. 10.02.2014 року Апеляційним судом Дніпропетровської області рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2013 року скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. 02.04.2014 року позивач направив претензію до ТОВ «Тез Тур», туристичного оператора, який займався замовленням туру до Австрії, з вимогою повернути грошові кошти, сплачені за туристичні послуги, на що ТОВ «Тез Тур» повідомив, що у звязку з відмовою позивача туроператор поніс штрафні санкції в розмірі 100% вартості даного туру перед партнерами, як приймаючою стороною. Вважає, що він виконав всі умови усного договору туристичних послуг, сплативши на рахунок ТОВ «Тез Тур» грошові кошти, а не отримав даних послуг. Сплачені грошові кошти в розмірі 25 032 грн. 89 коп. підлягають стягненню з туроператора ТОВ «Тез Тур», а решта 2 467 грн. 11 коп. з ФОП ОСОБА_3, що і просить позивач в позовних вимогах. (а.с.1-4).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Тез Тур» про стягнення грошових коштів відмовлено (а.с.99-101).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.215-219).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.01.2013 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_3 з приводу підбору та організації туру до Австрії на двох осіб.

17.01.2013 року менеджером ФОП ОСОБА_3, який є агентом туристичного оператора ТОВ «Тез Тур», відповідно Агентського договору про реалізацію туристичних послуг № 4683, позивачу був запропонований туристичний пакет до Австрії від туристичного оператора ТОВ «Тез Тур» на загальну суму 27500 грн. з 02.02.2013 року по 09.02.2013 року. Грошову суму 25 032 грн. 89 коп. було сплачено від імені одного з туристів, а саме ОСОБА_5, на ім'я ТОВ «Тез Тур», що підтверджується квитанцією №1419 від 21.01.2013 року.

Позивачем було надано необхідні документи щодо оформлення візи до Австрії, які були перевірені та схвалені працівниками ФОП ОСОБА_3

28.01.2013 року, тобто за 2 дні до запланованої дати туру, ФОП ОСОБА_3 повідомили позивачеві, що консульство Австрії відмовило у видачі візи одному з туристів, а саме позивачу ОСОБА_2, а ОСОБА_5 отримала таку візу до Австрії.

Листом від 01.02.2013 року дану інформацію було повідомлено менеджеру турагента та внесено зміни до заявки №12806937, а саме було змінено період туру з 02.02.2013 року по 09.02.2013 року на з 16.02.2013 року по 23.02.2013 року. В даному листі зазначалось, що турист ОСОБА_2 буде самостійно займатись відкриттям візи до Австрії. Дану інформацію було задоволено, період туру перенесено. Закордонні партнери погодились на це без застосування штрафних санкцій, передбачених Договором комісії від 18.09.2012 року, укладеного між ТОВ «Тез Тур» та юридичною особою, створеною за законодавством Великої Британії, туристичною фірмою «TEZ TOUR LTD». 15.02.2013 року електронним листом турагента замовлений тур було анульовано. Ануляцією, відповідно до розділу І агентського договору від 10.04.2012 року №4683 є повідомлення турагентом туроператора про відмову туриста від договору на туристичне обслуговування. Враховуючи вищевикладене, туроператор поніс витрати в розмірі вартості туру, у відповідності до п.6.6 договору комісії, оскільки відмова туристів від туру сталась за один день до його початку.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що жодного договору на надання туристичних послуг жоден відповідач з позивачем не укладав, порушень з боку відповідачів у здійсненні діяльності у сфері туристичного бізнесу не встановлено, про що є судові рішення, які набрали законної сили, та ці обставини не потребують додаткового доказування, а кошти, перераховані на рахунок ТОВ «Тез Тур», сплачені ОСОБА_5 та жодним чином не відносяться до позивача.

Вказані висновки зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права, а оскаржуване рішення, є обґрунтованим й відповідає вимогам закону.

Так, згідно до положень ст. 20 Закону України «Про туризм» Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону, туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.

За змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої та другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України від 15 вересня 1995 року № 325/95-ВР "Про туризм" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), частини четвертої статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХП "Про захист прав споживачів", статей 610 і 611, частини п'ятої статті 653, частини першої статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.906 ЦК України Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, особа має право в порядку, встановленим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що договірні відносини між позивачем та відповідачами відсутні, з боку відповідачів порушень законодавства у здійсненні діяльності у сфері туристичного бізнесу не встановлено.

Крім того, на підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на квитанції про сплату 25032,89 грн. та 1416, 31 грн. ТОВ «ТЕЗ ТУР» ОСОБА_5, які не відповідають вимогам ст..ст. 1,9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» і не підтверджують сплату коштів або існування договірних відносин саме між позивачем та відповідачами.

Посилання в апеляційний скарзі на те, що між позивачем та відповідачами було укладено усні договори про надання туристичних послуг, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, в матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази які б підтверджували б зазначенні обставини на які посилається позивач, а відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватися іншими.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачем було виконано оплату послуг у розмірі 27 500 грн., колегія суддів також не приймає до уваги оскільки вказані кошти отриманні ТОВ «ТЕЗ ТУР», були сплаченні не позивачем, а іншою особою, яка не предявляє позову до відповідачів та не є стороною по даній справі.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі фактично повторюють зміст позовної заяви, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4»ї Ігорівни - представник позивача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: