Справа № 128/3169/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Микитюк І.С., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Вінницького районного суду із даним позовом до відповідача. Свій позов позивач мотивувала тим, що вона із відповідачем зареєстрували шлюб 08 лютого 2015 року, актовий запис № 5 в Виконкомі Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, 27 червня 2015 року.

Вказує, що сімейне життя у них не склалось, оскільки вони зовсім різні люди, з різними поглядами на життя, між ними постійно виникають сварки, непорозуміння, відсутня злагода. З липня 2016 року вони не проживають разом, відповідач перейшов проживати до своїх батьків. Сторони втратили повагу та почуття любові один до одного.Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам, в звязку з чим вона звернулася із даним позовом до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не зявився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що позов визнає, просить суд розглянути справу у його відсутність.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08 лютого 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Вороновицькій селищній раді Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-АМ № 155150 (а.с.3).

В період шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3, 27 червня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-АМ №312209 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Романова», що відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно до ч.1, п.п. 2,4 ч.3 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать - витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз.

Відповідно до положень , викладених в ч.ч.1,2 ст.84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Згідно положень ч.1 ст.1 Закону України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» , розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно до п. 48 роз*яснень, викладених у Постанові № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» , із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму ВССУ від 25 вересня 2015 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до квитанції №27 від 05 вересня 2016 року, вбачається, що адвокат ОСОБА_4 ( свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 385 від 25.05.2004 р. ( а.с.10) отримала від позивача ОСОБА_1 гонорар за складання позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 200 гривень, затративши 40 хвилин часу ( а.с.9).

Тому, також суд вважає, що позивачем документально підтверджено та доведено понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 200 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на її користь , оскільки її позов судом задоволений у повному обсязі.

Судові витрати понесені по сплаті судового збору стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 110, 113 СК України,ст. ст. 61, 212 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 08 лютого 2015 року, у Виконкомі Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 5, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1- розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Романова».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, витрати на правову допомогу в сумі 200 (двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, судові витрати понесені по сплаті судового збору у сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: