АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Савицький О.А.
№22-ц/796/3274/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №2-9506/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Шебуєвої В.А.,

ОніщукаМ.І.,

за участю секретаря Горобець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2010 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А

У березні 2010 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У мотивування вимог посилався на те, що 02 квітня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено Кредитний договір №62/П/9/2008-840, згідно п. 1.1 якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 154 200 доларів США, які позичальник разом з нарахованими відсотками в розмірі 13,29% відсотків річних, повинен повернути не пізніше 01 квітня 2028 року.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, комісії, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених кредитним договором, ОСОБА_2 уклала з банком Договір поруки від 02 квітня 2008, згідно якого поручилася солідарно та в повному обсязі відповідати перед банком за неналежне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору.

Станом на 22.01.2010 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 193 414,33 доларів США (еквівалент 1 548 378 грн 41 коп.), яка складається з:

- простроченої заборгованості за кредитом в сумі 153 156,83 доларів США (еквівалент 1 226 097 грн);

- простроченої заборгованості по сплаті відсотків в сумі 33 928,47 доларів США (еквівалент 271 614,40 грн).

Відповідно пункту 5.2. Кредитного договору за прострочення позичальником строку сплати мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у пункті 3.3.3 Кредитного договору, а також сплаті всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій позичальник сплачує позикодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що була нарахована за неналежне виконання зобов'язання в сумі 6 329,02 доларів США (еквівалент 50 667,01 грн).

Станом на 22.01.2010 року відповідачі не виконали взяті на себе зобов'язання із повного погашення всієї буми заборгованості за Кредитним договором та Договором поруки, відповідно, порушивши строки повернення кредиту, а також сплати відсотків, чим створили заборгованість.

З урахуванням наведеного просив суд солідарно стягнути на користь ВАТ КБ «Надра» з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором на загальну суму 193 414,33 доларів США (гривневий еквівалент станом на 22.01.2010 року 1548378,41 грн), а також витрати по сплаті державного мита в розмірі 1700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2010 року позов Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2 солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» 1537529 грн 78 коп.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що в порушення пунктів 2.1, 2.2, 2.4 Договору поруки банк не направляв поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині), а поручитель у свою чергу не отримувала такого повідомлення ані через поштове відправлення, ані особисто, як це передбачено умовами Договору поруки.

Вказаний факт підтверджується також і тим, що до позовної заяви банком не додано ніяких копій повідомлень, які б були адресовані поручителю.

Банк, не вчинивши дій, що встановлені Договором поруки щодо направлення поручителю відповідного повідомлення, порушив зобов'язання (пп. 2.1. 2.2 та 2.4).

Таким чином, прострочення боржника (поручителя) не наступило, у поручителя не виникло обов'язку виконати зобов'язання позичальника, а відтак поручитель не порушив свого зобов'язання.

Вказує, що відповідно до п. 5.3 Договору поруки, дія цього Договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами цього Договору.

Посилання в п. 5.3 Договору поруки на закінчення договору після належного виконання не є ані строком, ані терміном в розумінні ст. 252 ЦК України.

Окрім того, згідно розрахунку заборгованості, який додано до позовної заяви банку, вбачається, що останній платіж позичальником внесено «12» червня 2008 року. Наступний платіж відповідно до п. 3.3.3 Кредитного договору мав бути внесений до 10 числа наступного місяця, тобто до «10» липня 2008 року. Таким чином, прострочення позичальника настало з «11» липня 2008 року.

Враховуючи положення п. 3.3.1 Кредитного договору, ч. 4 ст. 559 ЦК України, а також правову позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові №6-53цс14 від «17» вересня 2014 року, порука припинилась через шість місяців після прострочення позичальника («11» липня 2008 року), тобто «11» січня 2009 року.

Посилається, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості «21» вересня 2011 року банк надіслав поручителю досудову вимогу, згідно якої банк визначив розмір заборгованості, а також встановив строк виконання основного зобов'язання - 7 (сім) банківських днів з дати надіслання банком цього повідомлення.

Таким чином, направляючи досудову вимогу поручителю, банком було встановлено новий строк виконання зобов'язань (7 днів після надіслання) - «28» вересня 2011 року.

Якщо ж навіть трактувати встановлення нового строку виконання зобов'язання більш коректно, а саме, з дати отримання («06» жовтня 2011 року) поручителем цієї вимоги, то новий строк виконання зобов'язання мав би настати «13» жовтня 2011 року.

Отже, банком все одно пропущено шестимісячний строк («28» березня 2012 року або «13» квітня 2012 року відповідно) для звернення до суду, як це передбачено ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Таким чином, порука на день подання апеляційної скарги вже припинилась і банк втратив право на звернення до суду із позовом до поручителя за Договором поруки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 02 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4 укладено Кредитний договір №62/П/9/2008-840. (а.с. 5-10)

Згідно пунктів 1.1.-1.4 Кредитного договору банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 154 200 доларів США.

Цільове використання кредиту:

- проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №2694 від 02 квітня 2008 року, що укладений між позичальником та ОСОБА_5, згідно якого позичальника придбаває у власність нерухоме майно (земля): земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована на АДРЕСА_1, площею 0,1025 га;

- проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №2699 від 02 квітня 2008 року, що укладений між позичальником та ОСОБА_6, згідно якого позичальника придбаває у власність нерухоме майно (земля): земельна ділянка, кадастровий номер: НОМЕР_2, яка розташована на АДРЕСА_1, площею 0,1000 га;

- витрати позичальника, пов'язані з оформленням кредиту;

- оплата комісії за розрахунки в рамках комплексу пакета послуг «Стимул».

Відсотки за користування кредитом нараховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 13,29% на рік. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Банк надає позичальнику кредит строком до 01 квітня 2028 року.

Також пп. 3.3.1 п. 3.3 Кредитного договору передбачено, що щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 2239,69 доларів США.

Позичальник вносить мінімально необхідний платіж по кредиту, визначений у пп. 3.3.1 цього Договору щомісячно до 10 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця. (п.3.3.3 Кредитного договору)

02 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки, згідно якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору №62/П/9/2008-840 від 02 квітня 2008 року. Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі.

У п. 5.3 Договору поруки зазначено, що дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами цього Договору. (а.с. 4-5)

Згідно положень ст.ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що порука припинена, оскільки з часу внесення боржником останнього платежу пройшло більше шести місяців, з огляду на таке.

З Договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова Договору поруки (п. 5.3)про його дію до належного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобов'язань не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статей 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Докази про те, що строк виконання зобов'язання або графік повернення кредиту і сплати процентів був змінений, у справі відсутні і сторони це не спростовують.

Позивач 10 березня 2010 року звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та дострокове стягнення суми кредиту і процентів за кредитом, посилаючись на те, що боржник не виконує умови договору і останній платіж сплатив 12.06.2008 року.

Отже позов заявлено в межах строку позовної давності.

Та обставина, що позивач не виконав умови Договору поруки і не направив поручителю повідомлення про необхідність сплатити заборгованість за кредитом, не позбавляє права позивача на звернення до суду з позовом та не припиняє поруку.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на правові норми, що регулюють дані правовідносини.

Аналіз положень ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки у випадку не встановлення у договорі поруки строку її дії, якщо кредитор протягом шести місяців від дня строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя дає підстави вважати, що цей строк має обчислюватись саме із встановленого сторонами строку виконання зобов'язання, який визначений строком дії кредитного договору до 01 квітня 2028 року.

На користь цього свідчить зміст ст. 529 цього Кодексу, яким передбачено право боржника виконати зобов'язання частинами та обов'язок кредитора прийняти виконану частину зобов'язання.

Тобто, законодавець розрізняє такі поняття як зобов'язання та частина зобов'язання.

У диспозиції ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначено про строк виконання саме зобов'язання, а не його частин для обрахування 6 місячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя і таким, у даній справі, є строк повернення кредиту в повному обсязі, визначений кредитним договором, а не окремих його частин, оскільки згідно умов кредитного договору предметом зобов»язання є кредит, який складається зі всієї суми переданих позичальнику коштів і надається на певний період.

Колегія суддів виходить також і з того, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Крім того, статтею 559 ЦК України не передбачено припинення поруки в частині.

На думку колегії суддів, припинення поруки по частині платежів в межах строку позовної давності для поручителя нівелює положення ч.1 ст. 553 та частин 1,2 ст. 554 ЦК України.

З огляду на те, що строк дії договору кредиту сторонами визначений до 01 квітня 2028 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порука не припинилася, а ОСОБА_2 має нести солідарну відповідальність з боржником ОСОБА_4 за кредитним договором.

Оскаржуване ОСОБА_2 рішення суду було предметом перегляду апеляційною інстанцією за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_4

Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 22 листопада 2011 року залишено без змін рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02.12.2010 року за апеляційної скаргою боржника ОСОБА_4, який оскаржував рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що після ухвалення рішення суду позивач направляв повідомлення ОСОБА_2 про погашення заборгованості і таке повідомлення ОСОБА_2 отримала після закінчення шестимісячного строку, а тому порука є припиненою, не заслуговує на увагу, оскільки така вимога не ґрунтується на законі, так як позивач своєю вимогою встановлював строк для добровільного виконання рішення суду.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 не порушує питання щодо неправильності розрахунку заборгованості наданої позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції з'ясував всі обставини справи, дав належну оцінку доказам і підставно дійшов висновку про задоволення позову.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва