РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника органу опіки та піклування Селидівської міської ради Слухай М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та звільнення від сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач вихованням доньки не займається, не утримує її та не спілкується з ним. У нього створені необхідні умови для життя та навчання дитини, він має самостійний дохід, постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, добре ставиться до дитини, піклується про неї, а тому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини та звільнити від сплати аліментів на користь відповідача.

В судовому засіданні позивач надав заяву про зміну предмету позову, в якій просив визначити місце проживання малолітньої дитини разом з ним та звільнення від сплати аліментів. Змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Селидівської міської ради підтримала змінені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, прийшов до наступного.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року та його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішенням Селидівського міського суду від 17 грудня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

З Акту обстеження умов життя малолітнього від 12.10.2015 року встановлено, що малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 20 вересня 2015 року проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом зі своїм батьком ОСОБА_1, а мати дитини - ОСОБА_2 - з родиною не проживає та для хлопчика створені необхідні умови для повноцінного розвитку, навчання та виховання.

Згідно висновку виконавчого комітету Курахівської селищної ради від 24.03.2016 року № 02-42/1-128 орган опіки та піклування селищної ради вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у батька ОСОБА_1, оскільки дитина бажає проживати з батьком.

Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю.

Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю.

Враховуючи вищезазначене, згідно поданих документів, обстеження умов проживання, беручи до уваги інтереси малолітньої дитини, висновок органу опіки та піклування Селидівської міської ради, суд вважає доцільним проживання дитини з позивачем.

У разі визначення місця проживання дітей з батьком суд вважає необхідним скасувати сплату аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дітей, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно рішення Селидівського міського суду від 06 квітня 2012 року у справі № 543/1591/12 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Юридичною підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідача було те, що неповнолітні діти після розлучення батьків залишилися проживати з матір'ю.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 проживає з батьком та перебуває на його утриманні, що підтверджене матеріалами цивільної справи.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

У чинність ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З аналізу даної норми вбачається, що одним із способів захисту порушеного права у разі зміни обставин, що впливають на визначені розміри періодичних платежів, є звільнення від них.

За таких підстав, враховуючи, що змінилося сімейне становище платника аліментів, тому як неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини, а тому суд вважає, що достатнім для захисту прав позивача буде звільнення його від обов'язку сплати аліментів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223, 224-233, 256 ЦПК України, ст.ст. 19, 141, 150, 157, 160, 161, 164, 166, 192 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та звільнення від сплати аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем проживання батька.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, від обов'язку сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стягнуті рішенням Селидівського міського суду від 06 квітня 2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя