Номер провадження 22-ц/788/243/15 Суддя-доповідач - Маслов В. О.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду у м. Суми цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 листопада 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на її користь 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому вказує, що працездатність позивачки не обмежена, вона має можливість працевлаштуватися. Зазначає, що ОСОБА_3 була письмово ознайомлена з умовами праці на підприємстві та усвідомлювала можливі негативні наслідки для свого здоров'я. Вважає, що розмір моральної шкоди стягнутої судом є завищеним.

Розглянувши матеріали справи в межах заявленого позову і доводів апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на підставі ч.1 ст.308 ЦПК України.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, з 09 серпня 1985 року по 05 травня 2014 року ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» та була звільнена за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. З 15 грудня 1993 року вона працювала у ковальсько - пресовому цеху нагрівачем метала, з 24 березня 2008 року - у котельно - зварювальному цеху травильщиком метала в розчинах, які містять шкідливі речовини. Вказані обставини підтверджується копією трудової книжки, яка є на а.с. 5 - 7.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 77 від 26 червня 2014 року, затвердженого головним державним санітарним лікарем м. Суми, за формою П-4, позивачці встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень ІІ ст. токсико-пилової етиології у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. профхарактеру (а.с. 7).

Відповідно акту, професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективністю використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці, причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищення рівнів виробничого шуму, пилу та загазованості (а.с.7).

Згідно з довідкою МСЕК серії 10 ААА №250341 виданої 01 жовтня 2014 року, копія якої є на а.с. 8, ОСОБА_3 було встановлено ступінь втрати працездатності 40%.

Встановивши, що ОСОБА_3 отримала професійне захворювання через те, що ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» не виконано в повному обсязі вимоги законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи, внаслідок чого позивачка частково втратила професійну працездатність та зазнала моральної шкоди, місцевий суд обґрунтовано частково задовольнив позов та стягнув на її користь суму такої шкоди, яка відповідає обсягу заподіяних моральних страждань, їх характеру та тривалості, а також істотності вимушених змін у зв'язку з професійним захворюванням. Колегія суддів знаходить, що таке рішення місцевого суду відповідає вимогам ст. 23 ЦК України та ст.ст. 173, 237-1 КЗпП України.

Втрата ОСОБА_3 працездатності на 40% і, як наслідок фактична втрата з вини роботодавця нормальних життєвих зв'язків, вимушені зміни в її життєвих і виробничих стосунках, безперечно вимагають від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя, а тому посилання відповідача на відсутність доказів заподіяння моральної шкоди позивачу є необґрунтованими.

Статтею 153 КЗпП України встановлено обов'язок роботодавця по створенню безпечних і нешкідливих умов праці. У зв'язку з чим, вказівка апелянта на те, що позивач був ознайомлений зі шкідливими умовами праці та знав про можливі шкідливі наслідки для свого здоров'я, висновків суду не спростовують, оскільки не спростовують факту наявності вини роботодавця в неналежному забезпеченні безпечних та нешкідливих умов праці та не є підставою для позбавлення позивача права на отримання відшкодування. Отже, і посилання апелянта на солідарну відповідальність сторін за шкоду, завдану невиконанням позивачем свого обов'язку в повному обсязі, є безпідставними.

Доводи апелянта про завищений розмір стягнутої судом моральної шкоди є необгрунтованими, оскільки встановивши, що ОСОБА_3 отримала професійне захворювання через порушення відповідачем її права на безпечні умови праці, внаслідок чого позивачка зазнала моральної шкоди, місцевий суд обґрунтовано частково задовольнив позов та стягнув на її користь 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди. На думку колегії суддів, вказана сума відповідає обсягу заподіяних моральних страждань, їх характеру та тривалості, а також істотності вимушених змін у зв'язку з професійним захворюванням. При цьому місцевий суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

За викладених обставин і фактів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, у відповідності зі ст.212 ЦПК України дав оцінку зібраним доказам і вирішив спір у відповідності з законом, тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 листопада 2014 року в даній справі залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала апеляційного суду набрали законної сили, але можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -