АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/955/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва

В складі : головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Шебуєвої В.А.

- Оніщука М.І.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Красноштан ІнниЛеонідівни

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року в справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Красноштан ІнниЛеонідівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Красноштан І.Л. звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_3, мотивоване тим, що у Відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві на виконанні знаходиться виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа б/н, виданого 22.12.2000 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно починаючи з 13 грудня 2000 року і до повного повноліття.

Разом з тим, боржник рішення суду в добровільному порядку не виконує,заходи щодо виявлення майна боржника виявились безрезультатними,тому його виїзд за межі України може ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, державний виконавець подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про задоволення вимог подання.

Зазначає, що ним, зі свого боку, вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, проте боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання державного виконавця про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України суд першої інстанції підставно виходив з того, що його задоволення буде суперечити вимогам чинного законодавства, оскільки суду не надано доказів ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Ст. 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з п. 18 ч. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані невиконані зобов'язання, а також якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчук К.П.від 06.03.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду на підставі виконавчого листа б/н, виданого 22.12.2000 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, аліментів на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше половини неоподаткованого мінімуму громадян щомісячно, починаючи з 13 грудня 2000 року і до повноліття (а.с.4-6).

З довідки-розрахунку заборгованості по аліментах за період з 01.04.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року вбачається, що за цей період заборгованість ОСОБА_3 становить 44 753,24 грн.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець 06.03.2014 року та 20.10.2014 року підготував виклик боржника до державного виконавця, разом з тим, як вірно зауважено судом першої інстанції, доказів направлення виклику та доказів отримання чи неотримання його суду не надано (а.с.7,19).

16.06.2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Красноштан І.М. винесено постанову про примусовий привід боржника (а.с.9).

Супровідний лист про направлення зазначеної постанови, наданий державним виконавцем, не свідчить про дійсне направлення на виконання зазначеної постанови та її отримання боржником (а.с.8).

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 24.10.2014 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3 та оголошено заборону на його відчуження (а.с.18).

Також з матеріалів справи вбачається, що за період з 02.04.2013 року по 05.06.2014 року ОСОБА_3 сплатив аліменти в розмірі 10 502,00 грн.

Таким чином, вірним є висновок суду про те, що серед документів поданих до суду державним виконавцем відділу відсутні докази, що підтверджують факт не реагування боржника на вимоги державного виконавця, факт ухилення боржника від явки у Відділ державної виконавчої служби та факт ухилення від виконання зобов'язань. Додані до подання документи підтверджують лише факт відкриття виконавчого провадження і певних дій в його рамках державних виконавців.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що державним виконавцем не вчинені всі можливі виконавчі дії та не в повній мірі вжито заходів щодо вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів державного виконавця та вимог.

Крім того, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Враховуючи те, що ні подання державного виконавця, ні додані до нього матеріали не свідчать про ухилення ОСОБА_3 від виконання судового рішення про стягнення з нього аліментів на сина, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні даного подання.

Відповідно до п.1 ч.1.ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть постановленої ухвали не впливають, оскільки всі доводи були предметом судового дослідження і суд дав їм оцінку.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Красноштан Інни Леонідівни відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :