АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1298/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівПальонного В. С. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2015 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про зобов'язання відновити втрачені документи та речі та відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про зобов'язання відновити втрачені документи та речі та відшкодування матеріальної шкоди.

Свою заяву обґрунтовував тим, що під час здійснення досудового та судового розслідування по обвинуваченню ОСОБА_6 в причетності до скоєння особливо тяжкого злочину ст. слічий СУ прокуратури України в Черкаській обл. ОСОБА_8, з. начальника відділу СУ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_9 та в.о. начальника Придніпровського РВ УМВС України в м.Черкаси ОСОБА_10 незаконно вилучили особисте майно позивача та документи на його ім'я, які були передані згідно квитанції № 275 від 13 квітня 2011 року до камери речових доказів Придніпровського РВ УМВС України в м. Черкаси.

У зв'язку з досягненням ОСОБА_6 пенсійного віку (ІНФОРМАЦІЯ_1), він звернувся до зазначених вище посадових осіб правоохоронних органів з проханням надати йому трудову книжку, з метою оформлення відповідної пенсії.

На дане звернення ними не було відредаговано належним чином.

Тому позивач звернувся до суду та просив визначити конкретного відповідача по даній справі та зобов'язати його поновити втрачені особисті документи і речі ОСОБА_6 та відшкодувати, завдану матеріальну шкоду в розмірі середньої щомісячної пенсії для осіб відповідного віку.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2015 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу за належністю, оскільки ОСОБА_6 не усунув недоліки зазначені в мотивувальній частині ухвали районного суду від 13 січня 2015 року.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, обґрунтовуючи яку зазначав, що 11 грудня 2014 року він звернувся до суду за захистом порушених своїх прав та інтересів, але ухвалою від 16 лютого 2015 року було визнано неподаною позовну заяву ОСОБА_6 й повернуто її позивачу.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилався на дату отримання ним ухвали від 13 січня 2015 року про залишення позовної заяви без руху - 28 січня 2015 року. Але цього числа було отримано поштове рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення адміністрацією ВК-96 с. Городище, Рівненського району, Рівненської області, а не ним особисто. Оскільки в цей час він перебував у Київському СІЗО і листа з ухвалою отримав 14 лютого 2015 року . Після чого, в межах наданого 5-денного терміну з моменту отримання копії ухвали для усунення, зазначених в ній, недоліків, - ним було складено додаткове обґрунтування та відправлено на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси з Київського СІЗО із супровідним листом від 16 лютого 2015 року № Л-1411 за підписом в.о. заступника начальника Київського СІЗО ОСОБА_11

Тому він визначених судом строків на усунення недоліків не порушив, а суд передчасно постановив ухвалу, якою позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу за належністю.

Посилаючись на вказані порушення, ОСОБА_6 просив суд скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2015 року та постановити нову, якою направити матеріали справи до іншого районного суду, а також постановити окрему ухвалу з приводу грубих порушень допущених при винесенні оскаржуваної ухвали.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність, обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Постановляючи ухвалу від 16 лютого 2015 року, якою було визнано неподаною позовну заяву ОСОБА_6 й повернуто її позивачу, суддя послалася на ту обставину, що позивачем не було усунуто недоліків позовної заяви у 5-тиденний строк з часу отримання ухвали судді від 13 січня 2015 року про залишення позовної заяви без руху /а.с.5/.

При цьому суддею було вказано, що ухвалу від 13 січня 2015 року позивач отримав 28.01.2015 року.

Але при вирішенні даного питання, суддею не було враховано ту обставину, що ОСОБА_6 відбуває покарання у місцях позбавлення волі й кореспонденція йому передається через адміністрацію виправного закладу - ВК-96 с. Городище, Рівненської області, яка й вручає її засудженому.

При цьому, з наданих ОСОБА_6 документів (листування останнього та супровідних листів) /а.с.10-11, 13, 29-31,/ - вбачається, що він на дату надходження у ВК-96 ухвали про залишення позову без руху - перебував у Київському СІЗО, куди був етапований для доставки до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, та отримав копію ухвали від 13.01.2015 року 12 лютого 2015 року, після чого 16.02.2015 року через адміністрацію Київського СІЗО направив на адресу суду додаткові обґрунтування на виконання вказаної ухвали /а.с.29-31/.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Тому, за таких обставин, ухвала судді від 16 лютого 2015 року, якою було визнано неподаною позовну заяву ОСОБА_6 й повернуто її позивачу, - є передчасною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. У зв'язку з чим, з метою забезпечення права позивача на судовий захист, - дана ухвала підлягає скасуванню з направленням матеріалів позовної заяви ОСОБА_6 до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ст. 307 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право: 1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу; 3) змінити ухвалу; 4) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, оскільки колегія суддів апеляційного суду ст.307 ЦПК України не уповноважена вирішувати питання про передачу справи до іншого суду, то в цій частині вимог апеляційної скарги належить відмовити, роз'яснивши апелянту, що дане питання вирішується судом першої інстанції в порядку і з підстав, що визначені ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.

Оскільки з досліджених матеріалів справи вбачається, що при постановленні ухвали від 16 лютого 2015 року у судді були дані про вручення копії ухвали від 13.01.2015 р. адміністрації ВК-96 та, водночас, не було даних про те, що безпосередньо ОСОБА_6 вона була вручена з запізненням по причинам зазначеним вище, то підстав для постановлення окремої ухвали, про які зазначає ОСОБА_6, колегія суддів не вбачає. Тому й у задоволенні цієї вимоги апеляційної скарги належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2015 року - задовольнити частково.

Ухвалу судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2015 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 , про зобов'язання відновити втрачені документи та речі та відшкодування матеріальної шкоди - скасувати, а матеріали за позовною заявою ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 , про зобов'язання відновити втрачені документи та речі та відшкодування матеріальної шкоди направити до Придніпровського районного суду м. Черкаси для вирішення питання про відкриття провадження .

У задоволенні решти вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :