Номер провадження 2/522/3121/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.

за участю секретаря - Соболевої О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група» ТАС» в особі Південної регіональної дирекції Приватного акціонерного товариства «Страхова група» ТАС», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просять суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група» ТАС» на його користь 6 285 гривень та судові витрати у розмірі 243,6 грн.

У судовому засіданні позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлявся належним чином, але надав свої заперечення проти позову.

Треті особи у судове засідання не з'явились, про час слухання справи повідомлялись належним чином, прочини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.05.2013 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхову група» ТАС» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, строк дії договору з 10.07.2013 року по 09.07.2014 року, поліс № АУ/1035245, на автомобіль НОМЕР_1.

26.10.2013 року о 12.10 год. в м. Одеса на ділянці Овідіопольська дорога перед світлофором на т-образному перехресті, при русі в напрямку Одеса - Овідіополь, внаслідок недотримання дистанції. з вини ОСОБА_1 сталася дорожня-транспортна пригода за участю забезпеченого засобі та автомобіля ВАЗ 21072, д/н НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_3

Відповідно до вимог статті 33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-ІV) водіями забезпечених транспортних засобів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було складене спільне повідомлення про ДТП, що було надане відповідачу 28.10.2013 року.

Відповідно до розписки від 27.10.2013 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 на ремонт автомобіля ВАЗ 21072, д/н НОМЕР_2, що постраждав внаслідок ДТП від 26.10.2013 року, 400 євро, що за курсом НБУ становило 4 407,02 грн.

Згідно Звіту № 986-10-13 від 29.10.2013 року складений ФОП ОСОБА_4, матеріальний збиток заподіяний власнику транспортного засобу ВАЗ 21072, д/н НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що сталася 26.10.2013 року складає 6 157,71 грн.

Враховуючи, що позивачем було виплачено ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 4 407,02 грн. ПрАТ «Страхова група»ТАС» було виплачено різницю у розмірі 1 750,69 гривень.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону № 1961-ІV Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов'язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

Частинами 2,3 статті 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування своїх вимог, а саме, що ним були здійсненний розрахунок з ОСОБА_3 з погодженням з відповідачем.

Оскільки взаєморозрахунки ОСОБА_1 та ОСОБА_3. на суму 400 євро не були погоджені з відповідачем, тому у відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону № 1961-ІV у суду не має підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 6 285 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 213-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя

20.01.2015