НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5263/14
№ 2/183/327/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Каракай В.М.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в :

12 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання.

В обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що вона народилася 18 січня 1925 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Вона є одинокою людиною, не має ні братів, ні сестер, за життя не мала чоловіка, дітей.

Все життя вона працювала, приймала участь у Великій Вітчизняній війні, за все життя , придбала у власність лише невеликий будинок.

В липні 2008 року до неї прийшла її знайома ОСОБА_5. Яка працювала у Вільненській сільській раді, привела до неї відповідачку ОСОБА_3, повідомивши, в неї є автомобіль, торгові точки в м. Новомосковську на центральному ринку, і що остання буде доглядати її до смерті.

Оскільки на 2008 рік їй виповнилося 84 роки, самій було важко доглядати за будинком та присадибною ділянкою, ходити до магазину, аптеки, вона погодилася на пропозицію.

Відповідачка ОСОБА_3 пообіцяла здійснювати догляд за нею, привозити одежу, возити в перукарню, купати її, прибирати в будинку, готувати їжу, при необхідності, викликати лікаря тощо.

Позивач зазначила в заяві, що 22 липня 2008 року вона та ОСОБА_3 уклали договір довічного утримання, який був посвідчений нотаріально державним нотаріусом Восьмої державної нотаріальної контори Хорішко О.М., договір зареєстрований в реєстрі за № 1-2142.

Згідно п.5 Договору, ОСОБА_3 зобов'язалася довічно повністю утримувати її, забезпечувати харчуванням. Одягом, доглядом, необхідною допомогою, зберігати в її безкоштовному довічному утриманні житловий будинок, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, АДРЕСА_1

Після укладення договору довічного утримання відповідачка ОСОБА_3 виконувала свої обов'язки більш-менш добросовісно, приїздила щосуботи, привозила придатні до харчування продукти, одежу, все це відбувалося до початку 2009 року.

З початку 2009 року відповідачка стала приїздити до неї один раз на дві неділі, з початку 2010 року ОСОБА_3 стала приїздити один раз на місяць, привозити продукти харчування, які не були придатні до вживання, оскільки декілька разів вона труїлася після вживання зазначених продуктів.

Після цього вона відмовилася від продуктів харчування, які привозила їй ОСОБА_3, в зв'язку з чим, остання стала привозити їй грошові кошти в сумі 250 грн. на місяць.

У відповідності до п. 6 договору довічного утримання, вартість матеріального забезпечення була встановлена в сумі 250 грн. на місяць, відповідачка ОСОБА_3. до квітня 2014 року привозила їй зазначені грошові кошти.

У відповідності до ст. 751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає грошовій індексації у порядку, встановленому законом.

Позивач зазначила, що відповідачка не індексувала оцінку майнового забезпечення, незважаючи, що з липня 2008 року по 2014 рік рівень інфляції виріс і ціни на продукти харчування зросли втричі.

З 2011 році ОСОБА_3 стала приїздити до неї один раз на два-три місяці, а з квітня 2014 року взагалі перестала відвідувати її та привозити гроші на продукти харчування.

З 2009 року ОСОБА_3 взагалі не надавала їй одежу, незважаючи на те. що в неї немає нормальної білизни та предметів верхньої одежі. Також, відповідачка не здійснювала догляду за нею, не надавала їй необхідну допомогу, не возила в перукарню, не прибирала в будинку жодного разу за всі роки.

Позивач зазначила. що вона сама готувала собі гарячу їжу з 2008 року, незважаючи на те, що їй важко готувати біля плити, крім того, з 2010 року ОСОБА_3 стала над нею знущатися, обзивала всілякими поганими словами,

В зв'язку з наведеним, ОСОБА_7, посилаючись на вимоги ст. 755, 756 ЦК України, просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та ОСОБА_3, в зв'язку з невиконанням набувачем ОСОБА_3 взятих на себе обов'язків.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, підтримала позов в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просила суд задовольнити вимоги, будучи допитаною в якості свідка у справі пояснила, що ОСОБА_3 не доглядала за нею жодного року, привозила інколи по 250 грн., харчуванням, одягом, необхідною допомогою та доглядом не забезпечувала, не прибирала та не готувала їжу, протягом трьох місяців не приїздила до неї.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги, зазначивши, що відповідач не виконувала обов'язки, визначені договором довічного утримання, не забезпечувала позивача харчуванням, одягом, необхідною допомогою та доглядом, тому, у відповідності до ст.ст. 755, 756 ЦК України, договір довічного утримання підлягає розірванню.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала. просила суд відмовити задоволенні позовних вимог, будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що її подруга в 2008 році познайомила з ОСОБА_1, запропонувала доглядати за нею. Познайомившись з ОСОБА_1, вони уклали договір довічного утримання. Вона проживає в м. Дніпропетровську, торгує на ринку в м. Новомосковську, тому, тричі в неділю приїздила до ОСОБА_1, привозила харчі, готувала їжу, інколи привозила в каструлях, термосі продукти харчування, прибирала, купувала необхідні ліки, купала ОСОБА_1, також, надавала білизну, постільну білизну, верхній одяг та кожного місяця надавала 250 грн., які зазначені в договорі довічного утримання. Нею поставлений паркан, збудований літній будиночок, проведена на подвір'я вода. (раніше воду брали з колодязя.) ОСОБА_1 має непростий характер, забороняла їй прибирати в будинку. Влітку 2014 року ОСОБА_1 перестала пускати її, стала говорити, що в неї беруть кров, що вона буде хоронити її за мусульманським обрядом.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, посилався на те, що ОСОБА_3 виконувала всі умови договору довічного утримання, підстав для розірвання договору не встановлено, в зв'язку з чим. просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, свідків, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 11 ЦК України, 1. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. 2. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини;

Згідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

На підставі ст. 744 ЦК України, 1. За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Судом встановлено, що 22 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, у відповідності до якого, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3 житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, АДРЕСА_1, а ОСОБА_3, в свою чергу, зобов'язалася довічно повністю утримувати ОСОБА_1, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберігати в її безкоштовному довічному користуванні вищезазначений житловий будинок. (а.с.7)

Згідно п. 6 Договору довічного утримання, вартість матеріального забезпечення: (харчування, одяг, догляд, необхідна допомога) визначена сторонами в розмірі 250 грн.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, 1. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст.. 610 ЦК України, 1. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На підставі ст. 611 ЦК України, 1. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

Також, у відповідності до ст. 755 ЦК України, 1. Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду.

Як зазначалося вище, позивач, як на одну з підстав позову, посилалася на посилалася невиконання ОСОБА_3 вимог ст.. 751 ЦК України.

Статтею 751 ЦК України, передбачено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що не проведення індексації за спірним договором довічного утримання не тягне за собою розірвання зазначеного договору, оскільки відчужував за довго ром довічного утримання вправі, у відповідності до ст.751 ЦК України звернутися до суду для вирішення питання індексації, якщо зазначене питання не вирішено сторонами в добровільному порядку.

Як зазначалося вище, позивач ОСОБА_1, як на підставу своїх вимог, посилалася на невиконання ОСОБА_3 умов договору довічного утримання, а саме, незабезпечення харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою.

Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦК України, кожна сторона повинна надати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 31 жовтня 2014 року він з адвокатом позивача ОСОБА_1 - Каракай В.М., виїздив до житлового будинку ОСОБА_10 в с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою перевірки стану її побутових умов. В будинку - пічне опалення, холодильника немає, продукти харчування відсутні, неприбрано, неохайно, антисанітарія.

В той же час, пояснення свідка, фотографії будинку, подвір'я та житлового приміщення (а.с. 40-54), акт обстеження житлово-побутових умов від 23 грудня 2014 року (а.с.63), стосуються подій осені-зими 2014 року, в той час, як сторони посилалися на те, що з квітня 2014 року ОСОБА_1 не пускала ОСОБА_3 в будинок, в зв'язку з чим, зазначені докази не приймаються судом як доказ невиконання відповідачем умов договру в період з 2008 року по квітень 2014 року.

В зв'язку з наведеним, суд приходить л переконання. що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог.

Так, у відповідності до договору, вартість матеріального забезпечення: (харчування, одяг, догляд, необхідна допомога) визначена сторонами в розмірі 250 грн.

Згідно до ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню обставини, які визнані сторонами.

В позовній заяві та в судовому засідання, позивач ОСОБА_1 не заперечувала того факту, що з 2008 року по квітень 2014 року вона отримувала від ОСОБА_3 по 250 грн. на місяць, після чого не стала пускати ОСОБА_3, перестала отримувати від неї грошові кошти, що також не заперечувалося відповідачкою, в зв'язку з зазначеним, ці обставини є доведеними та не підлягають доказуванню.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що знайома з ОСОБА_1 з 2004 року, проживає з нею по сусідству. З позивачкою ОСОБА_3 знайома з 2008 року, їй відомо, що між ОСОБА_1. та ОСОБА_3 укладений договір довічного утримання. З 2008 року ОСОБА_3 доглядає позивачку, провела на ділянку воду, побудувала паркан, відремонтувала туалет, димохід, побудувала душ, проложила доріжки, для чого завозила щебінь, пісок, також, побудувала літню бесідку. ОСОБА_3 проживає в м. Дніпропетровськ, але торгує на ринку м. Новомосковська, тому, часто приїздила, привозила гроші, продукти харчування, ліки, привозила речі: куртку, кофту, білизну, постільну білизну, купала ОСОБА_1, прала її речі. В той же час, ОСОБА_1 не пускала ОСОБА_3 в будинок прибирати, Влітку ОСОБА_3 приїздила практично кожного дня, взимку - через день. Останній рік ОСОБА_1 стала говорити якісь марення, що її хочуть убити, що через димохід до неї залазять бандити, через шприц беруть кров.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що знайома з ОСОБА_1 з 2007 року, проживає з нею по сусідству. Із слів ОСОБА_1 їй відомо, що ОСОБА_3 за нею доглядає. Особисто бачила ОСОБА_3 три-чотири рази на тиждень, вона убирала в домоволодіння, прала речі, провела воду, привозила продукти. Сама ОСОБА_1 розповідала їй, що ОСОБА_3 надає їй по 300 грн. щомісяця.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що проживала з 2006 року напроти будинку ОСОБА_1, їй відомо, що ОСОБА_3 доглядає ОСОБА_1 Вона бачила, що ОСОБА_3 приїздила до ОСОБА_1 кожного дня, взимку - 3-4 рази на тиждень, привозила продукти, цукор, масло, молоко, прибирала в хаті, влітку проводила заготовку консервації: огірки, помідори, полуницю. ОСОБА_3 купала ОСОБА_1, прала речі, готувала їжу, побудувала душ, літню бесідку. Також, їй відомо, що весною 2014 року ОСОБА_1 перестала пускати ОСОБА_3, причина їй не відома, оскільки раніше ОСОБА_1 завжди хвалила ОСОБА_3 В наступному, ОСОБА_1 говорила, що їй запропонували за її будинок 5 000 доларів США. Останній час ОСОБА_1 стала говорити бредові речі, що син ОСОБА_3 - ОСОБА_12, приїздить до неї та бере кров по 200 грам і продає, що насилував її.

Суду надані деякі записи ОСОБА_1, в яких відображені продукти харчування, які привозились їй ОСОБА_3 крім грошових коштів, та дати коли надавалися зазначені продукти. (а.с.81-96)

Таким чином, судом встановлено, що з 2008 року по квітень 2014 року відповідач ОСОБА_3 виконувала умови договору довічного утримання.

В ході судового засідання та під час судових дебатів позивач ОСОБА_1 поянювала, що відповідач ОСОБА_3 - мордвинка, хоче поховати її по мордвинським звичаям, а не по християнськи, також, син ОСОБА_3 бере в неї кров з полових органів, заставляв її спати з ним.

В своєму листі (сторони зазначили, що він був написаний в 2013 році), ОСОБА_1 посилалася, що її стали травити продуктами, стріляли в неї з пістолета стрілой «Лазаря», потім ОСОБА_12 (ОСОБА_12) став брати в неї кров, пункцію, наводити різні порчі (а.с.13)

В своєму листі на ім'я голови сільської ради Кравченко Д.А. (дата написання не встановлена), ОСОБА_1 зазначає, що її заставили підписати договір, бо через місяць її уб'ють, у ОСОБА_12 єсть пістолет луч «Лазаря». В договорі було написано, що будуть платити по 500 грн., а коли отримала документи на руки - було написано, що 250 грн. ОСОБА_12 крав в неї гроші. Продукти привозили погані, вона за три роки получила 4 отруєння. Влітку ОСОБА_12 стріляв в неї, перший раз не попав у голову, але Мати Божа стояла на хмарі з малюнком і одвела стрілу. Він вистрелив ще раз, але не глибоко, поза шкурою, вона не впала, а склонилася до стіни. Після цього продукти не брала, а брала по 250 грн., а в 2013 році ОСОБА_3 добавила по 50 грн., але. коли дасть, коли ні. Після чого ОСОБА_3 надумала укинути її у погріб, щоб умерла з голоду і холоду. На Троїцю приїхали, та заложили взривчатку, підірвали стіну хати., (а.с.14,15)

Згідно об'яви, яка вивішувала ОСОБА_1, вона просилася на проживання, оскільки її опікуни попередили її, якщо вона не помре, вони кинуть її до погребу (а.с.17)

Судом встановлено, що відповідності до довідки № 30 Комунального закладу «Новомосковська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 16 січня 2015 року, ОСОБА_1 встановлений діагноз: атеросклеротична (судинна) деменція, змішана форма, вона потребує стороннього догляду та перебувати в будинку-інтернаті психіатричного профілю. (а.с. 137)

21 січня 2015 року проведений огляд ОСОБА_1 лікарями, при огляді ОСОБА_1 скаржилася на те, що до неї через димохід приходить вампір та забирає її кров, в будинку холодно, так як опікуни продали дрова, вона має намір піти в монастир, стати монашкою. Хвора знаходиться в стані психічного розладу, не може контролювати свої дії внаслідок церебрального атеросклерозу, встановлено діагноз: старість, церебральний атеросклероз, енцефалопатія 3 ст., кардіосклероз атеросклеротичний. (а.с. 138)

Згідно направлення на госпіталізацію лікаря-психіатра Комунального закладу «Новомосковська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 09 лютого 2015 року, ОСОБА_1 потребує госпіталізації в примусовому порядку за рішенням лікаря-психіатра, в зв'язку з психічними порушеннями, лікування можливе дише в умовах психіатричного стаціонару. (а.с.139).

В зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позивач, внаслідок психічного стану, можливо, не в повній мірі усвідомлює свої дії, може керувати ним, що також, могло вплинути на її відносини з відповідачем ОСОБА_3 та було підставою для звернення до суду, в той же час, ОСОБА_1 не визнавалася судом недієздатною внаслідок хвороби. ,

Враховуючи те. що судом не встановлено фактів невиконання ОСОБА_3 умов договору довічного утримання, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 202, 509, 526, 610, 611, 744, 749, 750, 751, 755 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький