Апеляційний суд Житомирської області
Справа №294/201/15-ц Головуючий у 1-й інст. Мельничук О. О.
Категорія 27 Доповідач Товянська О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 17 березня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 6435,08 грн. заборгованості по отриманому згідно укладеного сторонами договору від 24.10.2007 року кредиту, включаючи нараховані проценти, комісію та штрафні санкції, мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачем належним чином взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню отриманих коштів.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 17 березня 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Банк вважає, що строк звернення до суду не пропущено.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 24.10.2007р. сторони уклали договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної карти, відповідно до якого на платіжну карту відповідача надається кредитний ліміт у розмірі 7000грн. зі сплатою за користування кредитом 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі встановленням комісії за користування кредитом, щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Відповідач погодився, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг складає між ним і Банком договір, що підтверджується його підписом. Договором передбачено порядок і умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

На порушення взятих на себе зобов'язань відповідач належним чином їх не виконував.

За інформацією Банку строк дії кредитної картки закінчився 31.10.2011р. (а.с.33).

Належних і допустимих доказів того, що відповідачу видавались нові картки із визначенням нового строку їх дії, у справі немає і Банк на це не посилався.

Матеріалами справи доведено, що Банк у жовтні 2010р. звертався до суду із позовом до відповідача - ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 11464,74грн. за цим же спірним кредитним договором, включивши у суму, яка підлягає стягненню, заборгованість по тілу кредита - 6172,51грн. Рішенням Чуднівського райсуду від 10.10.2011р. позов Банку задоволено, стягнуто з відповідача вказану суму, в т.ч. і заборгованість по тілу кредита - 6172,51грн.

Банк станом на 31.12.2014р. нарахував відповідачу заборгованість у сумі 17117,20грн., відмінусувавши 11464,74грн., вже стягнуті з відповідача рішенням Чуднівського райсуду від 10.10.2011р. (борг станом на 31.07.2011р.).

При розгляді справ №6-14цс і №6-116цс13 про стягнення заборгованості за споживчим кредитом Верховний Суд України 20 листопада 2013р. і 06 листопада 2013р. року зробив обов'язковий для всіх судів правовий висновок (ст. 360-7 ЦПК України) - відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК), а не закінченням строку дії договору.

Згідно з положеннями ст.ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а щодо стягнення штрафу - один рік згідно ст. 258 ч. 2 п. 1 ЦК України.

Частиною 5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання

Згідно положень ст.267 ЦК відповідач заявив вимогу про застосування наслідків спливу позовної давності, вказавши, що він вносив нові платежі на виконання винесеного у 2011р. судового рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ст.266 ЦК зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (зокрема, стягнення неустойки).

Позивач із заявою про визнання поважними причин пропущення строків позовної давності та їх поновлення не звертався.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання (ст.ст.610, 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст.530,631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048, ч.2 ст.1050 ЦК).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

У той самий час, згідно із ст.536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові за період з 01.08.2011р. по жовтень 2011р. за спливом строку позовної давності, а після вказаної дати по 31.12.2014 року за безпідставністю вимог - після закінчення строку дії картки між сторонами згідно вимог ст.631 ЦК України припинилася дія умов кредитного договору.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :