У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів:Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,Завгородньої І.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Львівської міської ради до Першої Львівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_6, треті особи: Личаківська районна адміністрація, Українське лікарське товариство у м. Львові, Управління комунальної власності, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу будинку, визнання права комунальної власності територіальної громади на нежитловий будинок, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Личаківської районної адміністрації, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, третя особа − Українське лікарське товариство у м. Львові, про визнання права власності на будинковолодіння, земельну ділянку, визнання недійсними рішень виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих від 16 жовтня 1969 року, розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, свідоцтва про право власності територіальної громади на будинковолодіння, рішення Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні майном, та за позовними вимогами третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_7 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу, визнання права власності на спадкове майно, за касаційними скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 на рішення Личаківського районного суду Львівської області від 11 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 16 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року Львівська міська рада та в її інтересах прокурор м. Львова звернулись до суду з позовом у якому з урахуванням уточнень просили поновити строк звернення до суду та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на ім'я ОСОБА_9 15 листопада 1948 року на будинок АДРЕСА_1, та визнати недійсним договір купівлі-продажу вищезазначеного будинку від 17 листопада 1948 року, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і ОСОБА_11

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер професор медичного інституту ОСОБА_12, який був відомим лікарем у Галичині. Відповідно до заповіту ОСОБА_12 все належне йому майно заповів дружині ОСОБА_13 та повнолітнім синам ОСОБА_14 та ОСОБА_15. Після смерті ОСОБА_12 в управління його майном, зокрема спірним будинком, фактично вступили його дружина та діти, останні відмови від прийняття спадщини не писали, а отже, вважались такими, що прийняли спадщину, згідно з чинним на той час законодавством, оскільки постійно проживали в спірному будинку до 1944 року. У подальшому вибули за кордон на постійне місце проживання та будинком не розпорядились.

Тому з приходом у вересні 1944 року у Львів Радянських військ будинок перейшов у власність держави, в будинку були створені квартири, які, у тому числі, розподілялись між працівниками медичного інституту. Отже, з вказаного періоду держава розпоряджалась спірним будинком на правах власника.

Львівська міська рада, оспорюючи свідоцтво про право власності на спадщину та договір купівлі-продажу спірного домоволодіння, посилалась на те, що ОСОБА_9 16 листопада 1948 року отримала свідоцтво про право на спадщину через п'ять років після смерті брата - ОСОБА_12, як особа, яка не входила до числа спадкоємців першої черги. 17 листопада 1948 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 і ОСОБА_11 було укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1. Таким чином, вважали, що, не набувши у встановленому законом порядку права власності на будинок, особа не вправі була ним розпоряджатись, отже, угода, укладена з порушенням вимог закону, повинна бути визнана недійсною. Крім того, відповідно до Указу у Президії Верховної Ради УРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» кожен громадянин СРСР вправі був придбати на праві особистої власності житловий будинок в один, два поверхи до п'яти кімнат. Спірний будинок складається з 8-ми кімнат. Незаконність договору купівлі-продажу з підстав неправомірного оформлення права власності на будинок за сестрою спадкодавця було виявлено в 1963 році та було прийнято рішення про звернення з позовом про визнання таких угод недійсними, однак спірне питання було вирішено в позасудовому порядку шляхом звернення ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з заявою про взяття на баланс місцевої ради будинку АДРЕСА_1 та сплати їм його вартості у сумі 3 500 крб.

На підставі вказаної заяви 06 червня 1963 року рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради № 356 про купівлю будинку № 3 по вул. Кармелюка виділено міському відділу здоров'я 3 500 крб для оплати за будинок громадянам ОСОБА_10 і ОСОБА_11, зобов'язано міський відділ здоров'я укласти з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та використовувати будинок для розміщення в ньому дитячих ясел. На підставі рішення від 16 жовтня 1969 року № 520 проведена реєстрація такого права у Бюро технічної інвентаризації і держава розпоряджається ним по даний час шляхом надання в оренду, в тому числі з 1992 року третій особі − Українському товариству, яким було створено в будинку музей ОСОБА_12.

ОСОБА_6 звернулась із зустрічним позовом до Львівської міської ради про визнання за нею права власності на спірний будинок та земельну ділянку, видавши на неї державний акт, визнання недійсним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 16 жовтня 1969 року № 520 «Про зарахування на баланс місцевих рад депутатів трудящих будинку 3 по вул. Кармелюка», визнання недійсним розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 21 липня 2005 року № 993 «Про оформлення права власності на нежитловий будинок АДРЕСА_1», визнання недійсним свідоцтва від 21 липня 2005 року про право власності територіальної громади м. Львова на спірний будинок, зобов'язання Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки (далі − ОКП ЛОР БТІ та ЕО) скасувати реєстрацію права власності за територіальною громадою м. Львова на будинок АДРЕСА_1, витребувавши з їх володіння будинок та земельну ділянку, а також усунути перешкоди в користуванні будинком та земельною ділянкою.

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_7 просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на ім'я ОСОБА_12, та визнати недійсним договір купівлі-продажу між ОСОБА_12 і ОСОБА_10, ОСОБА_11 та визнати право власності його, як спадкоємця, на спадкове майно у вигляді будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2011 року, позов задоволено. Поновлено Львівській міській раді строк звернення до суду. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1, видане 15 листопада 1948 року нотаріусом Львівської міської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_9, як спадкоємиці - сестри померлого ОСОБА_12 Визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, укладений 17 листопада 1948 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_10, ОСОБА_11, посвідчений нотаріусом Львівської державної нотаріальної контори.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2012 року вищезазначені судові рішення скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 червня 2014 року у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано право власності ОСОБА_6 на будинок по АДРЕСА_1 Визнано недійсним рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих від 16 жовтня 1969 року № 520 «Про зарахування на баланс місцевих рад трудящих будинку АДРЕСА_1». Визнано недійсним розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 21 липня 2005 року № 993 «Про оформлення права власності на нежитловий будинок АДРЕСА_1». Визнано недійсним свідоцтво від 21 липня 2005 року № ЛРО444 про право власності територіальної громади м. Львова на нежитловий будинок у АДРЕСА_1. Зобов'язано ОКП ЛЛОР БТІ та ЕО скасувати реєстрацію права власності за територіальною громадою м. Львова на нежитловий будинок по АДРЕСА_1. У решті вимог ОСОБА_6 - відмовлено. Зустрічні вимоги ОСОБА_6 про визнання права власності на гараж, земельну ділянку, на якій розташований гараж, та оформлення державного акта на право власності на земельну ділянку під гараж - залишено без розгляду. У позові третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_7 − відмовлено.