Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/658/15 Головуючий у 1 інстанції Ревуцький С.І.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 вересня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про визнання кредитного договору недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про визнання договору поруки припиненим, зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ПАТ КБ "Надра" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначало, що 23.11.2006р. між ВАТ КБ "Надра" (найменування змінено на ПАТ КБ "Надра") та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №8/2006/840-К/606-Н, у відповідності до якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 33500,00 доларів США зі строком погашення до 20.11.2036р. включно із сплатою за користування кредитом відсотків. ОСОБА_3 порушує умови договору, не сплачує заборгованість за кредитом, відсотками та пені. Сума заборгованості ОСОБА_3 перед банком станом на 08.01.2014р. склала: заборгованість за сумою кредиту - 32867,36 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 25274,48 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 18847,65 грн. (що є еквівалентом 2358,02 доларів США), штрафи - 26776,55 грн. (що є еквівалентом 3350,00 доларів США), а всього - 58141,84 доларів США та 45624,20 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 26.09.2006р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки, у відповідності до якого поручитель взяв на себе солідарну відповідальність за виконання кредитором вказаного кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 26.09.2006р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір поруки, у відповідності до якого поручитель взяв на себе солідарну відповідальність за виконання кредитором вказаного кредитного договору.

Посилаючись на викладені обставини, просило суд стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 58 141, 84 доларів США та 45 624,20 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 3654,00 грн.

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ "Надра" про визнання кредитного договору недійсним.

В зустрічному позові зазначав, що між ним та ПАТ КБ "Надра" був дійсно укладений вказаний кредитний договір, але цей договір незаконно укладений у іноземній валюті, весь тягар коливання курсу іноземної валюти ліг на позивача, тому умови спірного договору вважає несправедливими. Крім того, він взагалі не мав права укладати договір у іноземній валюті та видавати кредит у іноземній валюті готівкою. Тому просив визнати спірний кредитний договір недійсним.

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ "Надра" про визнання кредитного договору недійсним.

В зустрічному позові зазначав, що між ним та ПАТ КБ "Надра" дійсно був укладений вказаний договір поруки. Але в договорі не встановлений строк дії цього договору, тому на підстав ч.4 ст.559 ЦК України вважає його припиненим через рік після укладання. Крім того, за час дії кредитного договору, ПАТ КБ "Надра" двічі змінював відсоткову ставку за користування кредитом в сторону збільшення без погодження з поручителем, ще протирічить вимогам діючого законодавства. Тому в своєму зустрічному позові просив суд визнати договір поруки з ОСОБА_5 припиненим.

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ "Надра" про визнання кредитного договору недійсним.

В зустрічному позові зазначала, що між нею та ПАТ КБ "Надра" дійсно був укладений вказаний договір поруки. Але в договорі не встановлений строк дії цього договору, тому на підставі ч.4 ст.559 ЦК України вона вважає його припиненим через рік після укладання. Крім того, за час дії кредитного договору, ПАТ КБ "Надра" двічі змінював відсоткову ставку за користування кредитом в сторону збільшення без погодження з поручителем, що протирічить вимогам діючого законодавства. Тому в своєму зустрічному позові просила суд визнати договір поруки з ОСОБА_4 припиненим.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 вересня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ "Надра" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором №8/2006/840-К/606-Н від 23.11.2006р. в сумі 58141,84 доларів США та 45624,20 грн., а саме: заборгованість за сумою кредиту - 32867,36 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом -25274,48 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором -18847,65 грн. (що є еквівалентом 2358,02 доларів США), штрафи - 26776,55 грн. (що є еквівалентом 3350,00 доларів США). Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Надра" витрати на сплату судового збору в сумі 3654,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задоволено. Визнано припиненим договір поруки, укладений між ВАТ КБ "Надра" (найменування змінено на ПАТ КБ "Надра") та ОСОБА_5 23.11.2006р. Визнано припиненим договір поруки, укладений між ВАТ КБ "Надра" (найменування змінено на ПАТ КБ "Надра") та ОСОБА_4 26.09.2006р.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, визнавши недійсним кредитний договір №8/2006/840-К/606-Н який укладений між ВАТ КБ "Надра" (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра") та ОСОБА_3 23 листопада 2006 року. У разі залишення зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ "КБ "Надра" про визнання кредитного договору недійсним та апеляційної скарги в цій частині без задоволення, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.09.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором №8/2006/840-К/606-Н від 23.11.2006 р. в сумі 58141,84 доларів США та 45624,20 грн., а саме: заборгованість за сумою кредиту - 32867,36 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 25274,48 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 18847,65 грн. (що є еквівалентом 2358,02 доларів США), штрафи - 26776,55 грн. (що є еквівалентом 3350,00 доларів США), просить змінити, зменшивши загальну суму стягнення заборгованості за кредитом до 39 557,91 доларів США, а саме: заборгованість за сумою кредиту - 32867,36 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 6690,55 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 18847,65 грн. (що є еквівалентом 2358,02 доларів США).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оспорюваний договір укладений з дотриманням вимог чинного на час укладення договору законодавства України, сторонами при його укладенні було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, а саме, валюти кредитування, валюти повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, права ОСОБА_3, як споживача, не порушені, у зв"язку з чим відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 в обґрунтування позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору посилається на ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, згідно з якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Статтею 227 ЦК України передбачено, що правочин юридичної особи, вчинений без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Підставами для визнання недійсним оспорюваного договору позивач зазначає те, що умовами договору передбачено валюту кредитування, валюту повернення кредитних коштів у доларах США, надання ПАТ КБ "Надра" кредиту без відповідної банківської ліцензії.

Відповідно до ч.2 ст.192 та ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Недосягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору свідчить про те, що договір не є укладеним, а згідно з ч.1 ст.215 ЦК України недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Цивільний кодекс прямо не визначає будь-яких істотних умов кредитного договору. Разом з тим, зі змісту ст.1054 ЦК України можна дійти висновку, що однією з істотних умов кредитного договору є валюта кредитування, валюта повернення кредитних коштів та відсотків за його користування.

Судом встановлено, що 23 листопада 2006 року між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Надра" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Надра") було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит в сумі 33 500,00 доларів США терміном до 20.11.2036 року.

З договору вбачається, що сторони, підписавши його, досягли згоди щодо всіх істотних умов, необхідних для кредитних договорів, в тому числі щодо валюти кредитування, валюти повернення кредитних коштів та відсотків за його користування, якими згідно договору є долар США.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" кошти - це гроші у національній валюті або в іноземній валюті.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю".

Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена п. "в" ч.4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено.

Згідно з п.1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 р. №483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банком України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для надання банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст.5 Декрету КМ України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 44 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютні регулювання і валютний контроль. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю належить, зокрема видача та відкликання ліцензій, здійснення контролю, у тому числі шляхом здійснення планових і позапланових перевірок, за діяльністю банків, юридичних та фізичних осіб (резидентів та нерезидентів), які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій, в частині дотримання ними валютного законодавства.

Відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Як вбачається з ліцензії, яка видана ВАТ КБ "Надра" Національним Банком України під №21 від 23.08.2002 року (а.с.16) та дозволом №21-2 та додатку до дозволу №21-2 від 04.11.2005 року (а.с.18, 20), банк має право на залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, зокрема надавати кредити в іноземній валюті.

А відтак ВАТ КБ "Надра" мав право укладати кредитні договори, видавати кредити та відповідно вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором в іноземній валюті.

Відповідно до п.3 ст.3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості, позивач був вільним у виборі, як фінансової установи, так і валюти кредитування. Як вбачається з оспорюваного договору, сторони на момент його укладення визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті та досягли згоди по всіх істотних умовах договору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про безпідставне відхилення судом письмового заперечення ОСОБА_3 на позов банку щодо застосування строків позовної давності не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, матеріали справи не містять письмових заперечень ОСОБА_3 на позов банку, на які останній посилається в своїй апеляційній скарзі. Апеляційному суду також не надано доказів надання ОСОБА_3 до суду першої інстанції письмових заперечень з проханням застосувати строк позовної давності, а тому колегія суддів не приймає зазначені доводи апеляції до уваги, враховуючи положення ч.3 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 вересня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: