Справа № 216/1258/15-ц
У Х В А Л А

06.03.2015 року

Суддя Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 ОСОБА_2, розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області Дніпропетровської області про захист честі, гідності та ділової репутації, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовом, вказавши, що у березні 2014 року ОСОБА_4 (Відповідач № 1) звернулася за скаргою на нього (позивача) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області (Відповідач № 2), в якій стверджувала, що він, позивач, неналежно виконував свої професійні обовязки, допустив порушення Правил адвокатської етики та вимагала притягнути його до відповідальності.

Розглядаючи цю скаргу, 28 травня 2014 року Відповідач № 2 задовольнив її та застосував відносно нього дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

Рішенням вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 11 грудня 2014 року рішення Відповідача № 2 було скасоване.

Просить визнати недостовірною розповсюджену відповідачами інформації про неналежне виконання позивачем професійних обовязків адвоката та порушення адвокатської етики; зобовязати відповідача № 2 прийняти рішення, яким визнати, що інформація про неналежне виконання позивачем професійних обовязків адвоката та про порушення ним адвокатської етики є недостовірною, а також стягнути з кожного із відповідачів по 10000 гривень моральної шкоди.

Заява не відповідає вимогам ст. 119, 121 ЦПК України, а саме:

·в заяві не викладені обставини справи, та не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

1. Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

2. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським обєднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

3. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

4. Адвокат зобовязаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Згідно ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

1.Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

Жоден із вказаних документів до заяви не доданий, посилань на них у заяві немає, які обовязки взяв на себе позивач, та чи належно виконав він їх в заяві не вказано, докази цих обставин в заяві не наведені.

Крім того під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її в пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах в інший формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_5 України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 передбачено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Слід мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного ОСОБА_5 України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обовязок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Відповідно до вимог ст. 40 Конституції України реалізація особою права на звернення до компетентних органів не є поширенням недостовірної інформації.

Не виклавши обставин справи (не вказавши зміст договору з відповідачкою № 1, які обовязки позивач взяв на себе і чи виконав ці обовязки, чи правильно інформував позивач відповідачку № 1 про правові наслідки тих чи інших дій, чи повно він вивчив справу, наявні докази по ній та докази, яких не було в наявності, але які можна було витребувати та інше), позивач не зазначив в заяві, в чому полягає неправомірність дій відповідачів.

В заяві не вказано, де саме та кому відповідачі розповсюджували інформацію про нього та не навів доказів цієї обставини.

В заяві не вказано, яким нормативним актом передбачено зобовязання зобовязати орган, яких прийняв рішення, що було скасовано вищестоящим органом, прийняти рішення, яким визнати інформацію, що викладена в цьому рішенні (вже скасованому) недостовірною.

При таких обставинах справа не може бути призначена к слуханню.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Залишити заяву без руху, надавши заявникові строк для усунення недоліків заяви протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_5. ОСОБА_2