У Х В А Л А

11 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 вересня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_5 про визнання договору нікчемним,

встановила:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 вересня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А. відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України заяві уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіна М.А. просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 вересня 2015 року та передати справу на новий касаційний розгляд, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також норм процесуального права.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що спірний договір купівлі-продажу квартири було укладено з дотриманням всіх вимог цивільного закону, а тому його не можна вважати нікчемним. Також суд вважав, що позивачем не було наведено належних та допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між укладенням договору з ОСОБА_5 та неплатоспроможністю банку, що призвело до неможливості виконання зобов'язань перед іншими кредиторами. При цьому суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що посилання позивача лише на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким визначено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, не може слугувати підставою для застосування наслідків нікчемності правочину.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалу апеляційного суду та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, виходив із того, що суд апеляційний суд не врахував, що під час проведення уповноваженою особою Фонду перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, з підстав, визначених частиною 3 статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було виявлено, що банк здійснив відчуження спірної квартири за суттєво зниженою ціною, у зв'язку з чим поніс прямі збитки. Розрахунок між сторонами було проведено вже після прийняття Правлінням банку України постанови від 20 листопада 2014 року «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних». При цьому оплата за квартиру здійснювалась в безготівковій формі за рахунок коштів, розміщених на вкладних (депозитних) рахунках відповідача та третіх осіб, відкритих у банку, що підтверджується виписками про рух коштів по рахунках. Відповідач та клієнти банку зробили дроблення коштів з метою подальшої оплати за квартиру позивача, що надало можливість власникам вкладів, розміри яких перевищують гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суму 200 тис. грн. отримати суми вкладів повністю, без будь-яких обмежень, що є наданням переваг цим вкладникам перед іншими кредиторами та підставою для визнання нікчемності правочину.

- ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2015 року, від 10 листопада 2015 року, від 11 листопада 2015 року судом касаційної інстанції постановлено ухвали про відкриття провадження у справах.

- постанові Вищого господарського суду України від 20 травня 2015 року суд касаційної інстанції скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, виходив із того, що відмовляючи в задоволенні позову суди виходили лише з відомостей щодо вартості права вимоги, зазначених у поданому відповідачем звіті про незалежну оцінку ринкової вартості права вимоги грошових коштів за кредитним договором, та залишили поза увагою обставини, на які посилалося підприємство у поданих поясненнях, пов'язані із визначенням у виконавчому провадженні з виконання рішення Голосіївського суду м. Києва від 7 лютого 2011 року вартості нерухомого майна, яким забезпечено виконання зобов'язань за кредитним договором, не усунув наявні суперечності між зазначеними обставинами та відомостями про оцінку цього ж майна, що містяться у звіті. Без дослідження вказаних обставин суд дійшов передчасного висновку й про відсутність підстав для призначення судової експертизи. А тому, в порушення вимог частини першої статті 43 ГПК України, ухвалені судові рішення без повного та всебічного з'ясування всіх суттєвих обставин справи та оцінки доказів, що мають юридичне значення для її розгляду й вирішення спору по суті.

- постанові Вищого господарського суду України від 28 жовтня 2015 року

суд касаційної інстанції виходив із того, що суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що продаж земельної ділянки, яка є предметом оскаржуваного договору, фактично був вчинений сторонами за ціною, яка є значно меншою від її оціночної вартості, у зв'язку з чим наявні підстави для визнання нікчемного договору купівлі-продажу недійним. Враховуючи застосування судом наслідків недійсного правочину у вигляді витребування спірного майна на користь позивача та з метою забезпечення права позивача на здійснення державної реєстрації права власності на спірне майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вимога позивача про визнання права власності на земельну ділянку є законною та обґрунтованою.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального та процесуального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_5 про визнання договору нікчемним за заявою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін

А.Г. Ярема