Номер провадження: 22-ц/785/3407/15
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі: Сілукової В.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_5, про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 та після уточнення своїх вимог просили стягнути з відповідачки на їх користь грошову суму в розмірі по 103 359 грн., витрати на правову допомогу по 2 250 грн. та судовий збір по 727,36 грн. кожному з них.

Зазначали, що на 07.05.2012р. передали відповідачці 9 100 доларів США, з яких 4 000 доларів США були завдатком, за покупку домоволодіння АДРЕСА_1. Але, дізнавшись, що відповідачка не є власником будинку, пропонує його іншим особам, пред'явили в суд позов до неї про стягнення суми завдатку в розмірі 4 000 доларів США у подвійному розмірі та 5 100 доларів США авансу на загальну суму по курсу НБУ - 206 718 грн.

Відповідачка позов не визнала, посилаючись на те, що дійсно вона отримала від позивачів 4 000 доларів США у якості завдатку та ще 5 100 доларів США, про що склала розписку, але угода не відбулась через провину позивачів і тому вважає, що завдаток не підлягає поверненню. Визнала, що винна позивачам лише 5 000 доларів США

Рішенням суду від 23.01.2015р. позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 71 799 грн. основного боргу, 2 250 грн. витрат на правову допомогу та по 726 грн. 36 коп. витрат на сплату судового збору, а разом по 74 776 грн. кожному з позивачів.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов і стягуючи на користь позивачів кошти в розмірі по 71 799 грн. кожному з них, суд першої інстанції керувався тим, що сума переданих позивачами відповідачці коштів є авансом (попередньою частковою оплатою), тому відповідно до ст. 693 ЦК України відповідачка повинна повернути позивачам зазначену суму.

Проте повністю погодиться з таким висновком суду не можна.

Так, ч. 1 ст. 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Отже внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто нотаріально посвідченого договору між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови.

Наявну в матеріалах справи розписку ОСОБА_4 про передачу грошей та ОСОБА_2 про отримання 9 100 доларів США, з яких 400 доларів США є завдатком від 07.05.2012р. не можна вважати договором, яким би стверджувалися наміри та взаємні зобов'язання сторін щодо укладання договору купівлі - продажу зазначеного вище будинку.

Згідно ч.2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сума в розмірі 9 100 доларів США, що еквівалентно 143 598 грн. переданих позивачами відповідачці, у тому числі і 4 000 доларів США, не є завдатком, а є авансом, але помилково одночасно визнав її попередньою частковою оплатою і за правилами ст. 693 ЦК України стягнув цю суму не врахувавши, що зазначена норма матеріального права регулює питання, коли укладено договір у належній формі.

Спірні правовідносини сторін регулюються ст. 570 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір купівлі-продажу будинку не було укладено з вини позивачів, які перестали сплачувати домовлені суми та звернулися до суду з позовом про стягнення боргу, колегія судів не приймає до уваги, оскільки ця обставина у відповідності до положень ст. 570 ЦК України не є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, як вже було зазначено вище, між сторонами не було укладено відповідного нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, за не належне виконання якого відповідальність несе винна сторона, як це передбачено ст. 614 ЦК України.

Також колегія суддів не приймає до уваги і твердження відповідачки про те, що ОСОБА_3 не є належним позивачем по справі, оскільки матеріалами справи встановлено що подружжя ОСОБА_3 мало намір придбати зазначений будинок на придбання якого передали відповідачці кошти, що є їх спільною сумісною власністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд також порушив і вимоги ст. 88 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зазначені вимоги закону судом порушені, задовольняючи позов частково суд не провів розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог, тому ця помилка суду підлягає виправленню. У зв'язку з цим стягнуті з відповідачки на користь позивачів витрати на правову допомогу та на сплату судового збору підлягають зменшенню з 2 250 грн. до 1520 грн. та з 727,36 грн. до 650 грн. відповідно на кожного з них.

З урахуванням викладеного рішення суду у відповідності до положень п.4 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 січня 2015 року змінити.

Визначити, що справу вирішено на підставі ст. 570 ЦК України, а не за ст. 693 ЦК України, яку суд першої інстанції помилково застосував.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - витрат на правову допомогу з 2250 грн. до 1520 грн., витрат на сплату судового збору з 727 грн 36 коп. до 650 грн., а разом з 74 776 грн. 36 коп. до 73 969 грн. 36 коп. (сімдесят три тисячі дев'ятсот шістдесят дев'ять грн. 36 коп.) відповідно, на кожного з них.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

В.О. Панасенков

Р.Д. Громік