пр. № 4-с/759/186/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Куркіній І.В.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

державного виконавця Ткачова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 в особі свого представника за довіреністю звернулась до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві Ткачова А.В., що полягають у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_4 при винесенні постанови про закриття виконавчого провадження у зв»язку зі смертю останнього. Скарга пов»язана необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину, яким є майно боржника, на яке продовжується дія арешту.

У судовому засіданні скаржник та представник скаржника підтримали вимоги скарги та просять її задовольнити.

Державний виконавець Ткачов А.В. вважає правомірною постанову про закриття виконавчого провадження, але не заперечує щодо зняття арешту.

Суд, вислухавши скаржника, представника скаржника, державного виконавця, дослідивши надані стороною скаржника докази та матеріали виконавчого провадження, приходить до висновку про можливість часткового задоволення вимог скарги виходячи із наступного.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_5 від 08.04.2011 р. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-570 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_6.(а.с.7).

Постановою ст. державного виконавця Козар О.П. від 08.05.2014 р. був накладений арешт на все майно боржника ОСОБА_4(а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 23 грудня 2014 р. відділом реєстрації смерті у м.Києві, актовий запис № 21938, ОСОБА_4 помер 19.12.2014 р. (а.с.9).

23.04.2015 р. державним виконавцем органу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа на підставі п.3 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.13).

Стаття ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема п.3 ч.1 цієї статті передбачає закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника. Частина 1 статті 50 цього Закону передбачає повернення виконавчого документа до суду та зняття арешту, що був накладений на майно боржника, проведення інших дій, необхідних у зв»язку із завершенням виконавчого провадження.

Таким чином, державний виконавець, закриваючи дане виконавче провадження повинен був в постанові про закінчення виконавчого провадження зазначити про зняття арешту з майна ОСОБА_4

Отже вимоги скарги щодо визнання неправомірними дій державного виконавця при закінченні виконавчого провадження є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог скаржника про скасування судом арешту накладеного постановою державного виконавця слід відмовити, оскільки, відповідно до ст.387 ЦПК України, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця, суд зобов"язує його усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. Однак суд не вправі зобов"язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом № 606-ХІV «Про виконавче провадження» можуть здійснюватись тільки державним виконавцем.

Керуючись ст.386-388, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Визнати дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві Ткачова А.В. при винесенні 23.04.2015 р. постанови про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженню № 26239725 неправомірними та зобов»язати усунути порушення що стосуються арешту майна боржника ОСОБА_4.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п»яти днів з дня її проголошення.

Суддя :