Ухвала

іменем україни

12 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» до ОСОБА_4 про стягнення коштів; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» про відшкодування збитків, завданих неналежним виконання договірних зобов'язань, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_5, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 9 вересня 2013 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року товариство з обмеженою відповідальністю «Ласка лізинг» (далі - ТОВ «Ласка Лізинг») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 10 квітня 2007 року між товариством та ОСОБА_4 було укладено договір фінансового лізингу, за умовами якого товариство зобов'язалось передати без надання послуг по управлінню та технічній експлуатації, а відповідач прийняти в тимчасове володіння та користування за плату майно - напівпричіп-самоскид і здійснювати лізингові платежі. Також між ними було укладено додаткові угоди, якими внесені зміни до графіку внесення платежів. Оскільки відповідач не виконав зобов'язання за цим договором, утворилась заборгованість у розмірі 321 540 грн 02 коп., яку позивач просив стягнути на його користь з відповідача.

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами договору фінансового лізингу від 10 квітня 2007 року він отримав напівпричіп-самоскид і за згодою ТОВ «Ласка Лізинг» передав його в суборенду приватному підприємству фірма «Екотранс». 7 листопада 2008 року мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), яка згідно висновку ДАІ від 11 листопада 2008 року мала місце внаслідок просунення ґрунту. У виплаті страхового відшкодування страховою компанією було відмовлено, а рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2010 року встановлений факт відсутності страхового випадку. Вважав, що ТОВ «Ласка Лізинг» неналежним чином виконало свої зобов'язання щодо страхування майна на всі випади, передбачені Правилами страхування страховика.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив стягнути з ТОВ «Ласка Лізинг» на його користь збитки, завдані неналежним виконанням договірних зобов'язань: 238 875 грн - вартість відновлювального ремонту напівпричіпа-самоскида, 31 210 грн - вартість послуг зі стоянки транспортного засобу, 435 тис. грн - вартість орендної плати, яку не отримано у зв'язку з неробочим станом транспортного засобу, а усього 705 085 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 9 вересня 2013 року позов ТОВ «Ласка Лізинг» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Ласка Лізинг» 316 540 грн 02 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову ТОВ «Ласка Лізинг» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Ласка Лізинг» на користь ОСОБА_4 збитки, завдані неналежним виконанням договірних зобов'язань, у розмірі 705 085 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2014 року рішення в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення в частині задоволення позову ТОВ «Ласка Лізинг» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Ласка Лізинг» відмовити, а рішення районного суду, яким задоволено його позов, залишити без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення районного суду про задоволення зустрічного позову та відмовляючи ОСОБА_4 у позові, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_4 не довів, що товариство завдало йому збитків у вигляді вартості оплачених ремонтних робіт напівпричіпа-самоскида, враховуючи, що страхового випадку не було, що підтверджено преюдиційним рішенням суду від 20 квітня 2014 року (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Крім того, суди, частково задовольняючи позов ТОВ «Ласка Лізинг», правильно застосувавши Закон України «Про фінансовий лізинг», який є спеціальним законом, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що ОСОБА_4 порушив умови договору фінансового лізингу, не здійснив передбачену договором оплату. Стягнута судами сума відповідає вимогам закону та умовам договору.

Доводи касаційної скарги про те, що суд не зменшив неустойку згідно вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України безпідставні, так як суди виконали свої обов'язки, передбачені ч. 4 ст. 10 ЦПК України, проте ОСОБА_4 не скористався правом заявити клопотання про зменшення неустойки, надати відповідні докази, не з'явившись до суду на розгляд справи і, крім того, не визнавши позов ТОВ «Ласка Лізинг».

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 9 вересня 2013 року в нескасованій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник