Справа № 369/9895/14-ц
Провадження № 2/369/250/15
21 січня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Усатова Д.Д. за участю секретаря Котляр А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
У вересні 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
В якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки від 01.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2. та зареєстрований в реєстрі за № 7269.
- отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності;о
- отримувати всі необхідні документи та довідки, які потрібні для продажу вище зазначеного предмета іпотеки в Головному управлінні Держземагенства у Київській області та всіх підпорядкованих структурних підрозділах або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно;
- здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки;
- звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмета іпотеки, а також ставити підпис від свого імені за одержання експертної оцінки;
- отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу;
- отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг тощо.
На час реалізації предмету іпотеки передати його в управління Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «НАДРА» у порядку ст. 34 Закону України „Про іпотеку", з правом заміни замків, обладнанням охоронними пристроями предмета іпотеки.
Представник позивача у судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв.
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.575 Цивільного кодексу України та ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
В якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки від 01.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2. та зареєстрований в реєстрі за № 7269.
На підставі договору іпотеки, банку було надано в іпотеку квартира № З, загальною площею 67.3 кв.м., житловою 38.4 кв.м.,яка розташована в будинку АДРЕСА_2, Києво-Святошинського району, Київської області, та належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності від 13.06.2008 р. виконкому Петропавлісько-Борщагівської сільської ради на підставі рішення від 29.02.2008 р. № 45/1.
Кредит було отримано відповідачем 01.08.2008 року, що підтверджується заявою на видачу готівки від 01.08.2008 р., наявною в матеріалах справи. Отже, позивач, як кредитодавець повністю виконав свій обов'язок передбачений ст. 1054 ЦК України. Поряд з цим, відповідач свій обов'язок по поверненню кредиту та відсотків не виконує.
Зокрема, Відповідно до п.п. 4.3.2., 4.3.3. кредитного договору відповідач зобов'язався суворо дотримуватися положень цього договору, а також договору іпотеки, укладеного в забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором. Сплачувати мінімально необхідні платежі у розмірі, порядку і строки, визначені в Кредитному договорі.
Згідно п. 3.3.1., п. 3.3.2., п.3.3.3. кредитного договору, відповідач зобов'язувався щомісячно до 10 числа поточного місяця сплачувати мінімально необхідний платіж у валюті кредиту у сумі 585.37 дол. США.
На підставі викладеного, у відповідача станом на 11.07.2014 р. утворилась заборгованість за Кредитним договором у сумі 64 098.07 дол. США / 747 263.59 грн..
26.08.2014 р. позивачем було направлено вимогу відповідачу з пропозицією виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Проте, вимога позивача, відповідачем так і не була виконана.
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ст. 526, ст. 530, ч.1 ст. 625, ст. 1049 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином та в встановлені строки, а боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк встановлений договором або законом ( ч.1 ст. 612 ЦК України.).
Згідно п.З ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки, таким способом може бути реалізації предмета іпотеки іпотекодержателем самостійно будь-якій особі-покупцеві з застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.
Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 526, 530, 575, 629 ЦК України, ст. 3-7, 33, 37 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 15, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
- отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності;
- отримувати всі необхідні документи та довідки, які потрібні для продажу вище зазначеного предмета іпотеки в Головному управлінні Держземагенства у Київській області та всіх підпорядкованих структурних підрозділах або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно;
- здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки;
- звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмета іпотеки, а також ставити підпис від свого імені за одержання експертної оцінки;
- отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу;
отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг тощо.
На час реалізації предмету іпотеки передати його в управління Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «НАДРА» у порядку ст. 34 Закону України „Про іпотеку", з правом заміни замків, обладнанням охоронними пристроями предмета іпотеки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання рішення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя: Д.Д.Усатов