АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2435/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2541/15Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко С.А. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді - Карнауха П.М.

суддів - Кривчун Т.О., Чумак О.В.

при секретарі - Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 26 червня 2015 року по справі за поданням державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Дорошенко М.О. про примусове входження державного виконавця до подвір"я та будинку, з метою примусового виконання виконавчого документа.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Дорошенко М.О. звернувся до суду з поданням про примусове входження до подвір'я та будинку за адресою фактичного проживання АДРЕСА_1, для перевірки майнового стану боржника та опису й арешту майна з метою виконання виконавчого листа № 2/551/700/14, виданого 06.01.2015 р. Карлівським районним судом Полтавської області, про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ТОВ «М»ясна Ярмарка «Добриня-2007», у розмірі 26631,60 грн., оскільки боржник не погашає борг в добровільному порядку (а.с.1-2).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26 червня 2015 року подання державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Дорошенко М.О. про примусове входження державного виконавця до подвір'я та будинку, з метою примусового виконання виконавчого документа - задоволено.

Надано дозвіл державному виконавцю Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ Дорошенко М.О. на примусове входження до подвір'я та будинку за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1, з метою виконання виконавчого листа № 2/551/700/14, виданого 06.01.2015 Карлівським районним судом Полтавської області, про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ТОВ «М'ясна Ярмарка «Добриня - 2007» в розмірі 26631 грн. 60 коп. для перевірки майнового стану боржника та опису й арешту майна боржника (а.с.17-18).

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб. що приймають участь у справі, приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Ленінському ВДВС Полтавського МУЮ знаходиться виконавчий лист № 2/531/700/14, виданий 06.01.2015 р. Ленінським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «М'ясна Ярмарка «Добриня-2007» заборгованості за договором позики у розмірі 26388,00 грн., та судового збору у розмірі 243,60 грн., а всього - 26631,60 грн. (а.с.9).

Постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС Полтавського МУЮ Дорошенко М.О. від 13.02.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа. Встановлено строк боржнику самостійно виконати рішення суду до 20.02.2015 р. (а.с.8).

Згідно з актом державного виконавця від 09 квітня 2015 р., при виході за адресою: АДРЕСА_1, з метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_2, з'ясовано, що боржник за адресою фактично проживає, до помешкання допустити відмовився, пояснивши, що будинок йому не належить, а належне йому на праві власності майно відсутнє (а.с.3).

Також, актом державного виконавця від 28.04.2015 р., при виході за тією ж адресою, з метою опису та арешту майна боржника встановлено, що боржник разом з дружиною дозволили державному виконавцю зайти до коридору будинку, а майновий стан перевірити не дозволили. Понятого та представника не допустили до подвір'я та будинку (а.с.4).

Окрім того, актом державного виконавця від 05.05.2015 р., виїзді за адресою: АДРЕСА_2, Карлівського району, Полтавської області, зі слів батька боржника, останній за вищевказаною адресою більше семи років не проживає, ліквідного майна належного боржнику за даною адресою державним виконавцем не виявлено (а.с.5).

Згідно акту державного виконавця від 04.06.2015 р., на момент виходу державного виконавця за адресою проживання боржника з'ясовано, що ворота подвір'я зачинені, на стукіт ніхто не відчинив, залишено виклик на 09.06.2015 р. до відділу ДВС (а.с. 6).

05.06.2015 р. стягувач ТОВ ««М'ясна Ярмарка «Добриня-2007» звернувся до державного виконавця з заявою про звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла за місцем фактичного проживання без реєстрації боржника ОСОБА_2, де перебувають його майно і кошти, з метою накладення на них арешту.

Згідно пояснень державного виконавця, 09.06.2015 р. боржник з'явився до відділу ДВС та повідомив, що до помешкання не допустить, оскільки будинок йому не належить.

Як убачається зі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 (а.с. 23).

У виконавчому листі адресою боржника зазначено АДРЕСА_2.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що боржник умисно ухиляється від виконання виконавчого документу, перешкоджає виконанню виконавчих дій, на виклики державного виконавця не реагує.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Статтею 30 Конституції України кожному громадянину гарантується недоторканність житла. Проникнення до житла чи до іншого володіння особи, допускається лише за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до положень ч. 2-5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника (ч. 7 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Пунктом 10 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Тобто, необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника повинне бути належним чином вмотивоване.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд не встановив, а державний виконавець не надав переконливих доказів на підтвердження того, що боржник дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1, та що саме за даною адресою може знаходитися належне йому на праві власності майно.

Також відсутні докази на підтвердження того, що боржник умисно ухиляється від виконання виконавчого документу, перешкоджає виконанню виконавчих дій та не з'являється на виклики державного виконавця.

Так, у поданні та актах державний виконавець вказує, що боржник повідомив про належність будинку іншій особі та відсутність його особистого майна за цією адресою, а також 28.04.2015 р. впустив державного виконавця до коридору будинку.

Окрім того, у виконавчому документі зазначено іншу адресу боржника: с. Варварівка, Карлівського району, Полтавської області, АДРЕСА_2, за якою здійснювався вихід державного виконавця та не встановлено належного боржнику майна, що вбачається з акту.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно поданих апеляційному суду письмових заперечень державного виконавця, боржник офіційно отримує дохід в КП "Полтавський м"ясокомбінат" та пенсію в УПФУ Карлівського району Полтавської області.

Таким чином, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що боржник у вищевказаному житловому будинку дійсно проживає, а також свідомо не допускає державного виконавця до житлового будинку, який до того ж йому не належить, про що він повідомляв державного виконавця та про відсутність за цією адресою майна; також державним виконавцем не надано доказів про те, чи дійсно знаходиться майно або кошти боржника за вищезазначеною адресою та що він дійсно ухиляється від виконання виконавчого документу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. 2 ч. 1 ст.312 , 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 26 червня 2015 року , - скасувати. Постановити нову ухвалу.

У задоволенні подання державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Дорошенко М.О. про примусове входження державного виконавця до подвір"я та будинку за адресою: АДРЕСА_1, з метою примусового виконання виконавчого документа, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: П.М.Карнаух

Судді Т.О.Кривчун

О.В.Чумак

ЗГІДНО: Суддя Апеляційного

суду Полтавської області П.М.Карнаух