Справа № 2-3839/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

при секретарі Іванову А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда зі скаргою на рішення та дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції зазначивши, що 19.10.2010 року відповідачем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 21997024, про яку він дізнався після її отримання, а саме: 20.10.2014 року.

Обгрунтовуючи скаргу заявник посилається на передбачений ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» порядок направлення державним виконавцем постанов та інших документів виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження, відповідно до якого копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження,

надсиланням адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про

відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Крім того, заявник не погоджується з діями державного виконавця по вжиттю заходів щодо стягнення з нього виконавчого збору, оскільки вказав, що про постанову про відкриття виконавчого провадження він не знав, а на даний час заборгованість перед стягувачем за виконавчим провадженням погашена та відпала необхідність у примусовому виконанні рішення суду.

Вважаючи рішення, дії державного виконавця протиправними, заявник з даною скаргою звернувся до суду.

Заявник у судове засідання з`явився, скаргу підтримав та посилаючись на викладені в скарзі обставини просив поновити строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, скаргу задовольнити, а саме: закрити виконавче провадження, скасувати постанову про стягнення виконавчого збору та зняти арешт з майна.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, письмові заперечення проти викладених у скарзі доводів не надав, причини неявки не повідомив.

З урахуванням викладених обставин, суд ухвалив розглянути справу за даної явки, на підставі наявних доказів.

Заслухавши заявника, який наполягав на розгляді його скарги, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 385 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З урахуванням пояснень заявника щодо причин пропущеного строку на звернення з даною скаргою до суду, суд визнає поважною причину пропуску заявником встановленого законом строку на звернення до суду та поновлює строк для звернення до суду.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2010 року, винесеної державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа № 2 3839 від 14.09.2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку заборгованості по кредитному договору від 01.06.2007 року у розмірі 74 254, 62 грн., судового збору у сумі 742, 55 грн. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120, 00 грн. на користь АТ «ОСОБА_3 та кредит», боржнику, для добровільного виконання рішення суду було надано строк до 26.10.2010 року з одночасним застереженням щодо вжиття заходів примусового характеру зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій, у разі невиконання рішення суду добровільно, у встановлений державним виконавцем строк. Цією ж постановою, а саме пунктом 2 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, проживаючого за адресою: пр.. Правди, 8 - 2 69 у межах суми звернення стягнення 75117, 17 грн.

Згідно з п. 8 вказаної вище постанови державного виконавця, сторони виконавчого провадження мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, унесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, за адресою в мережі Інтернет.

З пояснення заявника, встановлено, що боржник вказану постанову отримав лише 20.10. 2014 року.

З наданої заявником копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2010 року, ВП №21997024 судом не вбачається порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», яким регламентовано порядок винесення постанов про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, у судовому засіданні заявником надано пояснення, згідно з якими встановлено, що за станом на день розгляду справи у суді, державним виконавцем виконавче провадження про стягнення заборгованості з заявника закрито.

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для скасування постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки заявником повідомлено, що у нього відсутня постанова про стягнення з нього виконавчого збору і про її існування він знає лише з усного повідомлення державного виконавця. Тобто, заявником не надано належних доказів, на підтвердження своїх вимог, а саме, що на виконанні у державного виконавця знадиться виконавче провадження про стягнення з заявника виконавчого збору та про заходи примусового характеру на виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Щодо вимоги заявника про зняття арешту з майна, заявнику розяснено про його право на звернення до суду з зазначеною вимогою в позовному провадженні.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обовязкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Згідно зі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Виконавче провадження підлягає закінченню державним виконавцем з підстав передбачених ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 60, 383-387, 210 ЦПК України

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко