У Х В А Л А

іменем україни

09 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому, посилаючись на те, що неправомірними діями начальника відділення Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - АТ «Укрексімбанк») у м. Дрогобичі ОСОБА_5, які виразилися у незаконному привласненні 14 тис. доларів США, йому заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 14 тис. доларів США.

Посилаючись на приписи ст. ст. 1166, 1167, ч. 1 ст. 1172 ЦК України, просив стягнути з відповідача на свою користь 14 тис. доларів США матеріальної шкоди та 50 тис. грн моральної шкоди.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із відсутності правових підстав для застосування приписів ст. 1172 ЦК України, оскільки вина працівника банку під час виконання ним службових обов'язків у завданні шкоди позивачу не доведена.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення з відповідача моральної шкоди, суди виходили із недоведеності цих вимог.

Такі висновки судів ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_3 посилався на те, що 24 вересня 2012 року між ним та АТ «Укрексімбанк» в особі начальника відділення ОСОБА_5 був укладений договір строкового банківського вкладу «Класичний» № 38875-32501, згідно з умовами якого він вніс у касу банку, а банк прийняв на вкладний депозитний рахунок кошти в сумі 14 тис. доларів США на 45 днів, з 24 вересня по 13 листопада 2012 року, з пролонгацією. У травні 2013 року він звернувся до банку із заявою про повернення депозитних коштів з нарахованими процентами, однак відповідач кошти не повернув. Посилаючись на приписи ст. ст. 1166, 1167, ч. 1 ст. 1172 ЦК України, просив суд стягнути з відповідача на свою користь у рахунок відшкодування юридичною особою збитків, що були завдані її працівником при виконанні своїх службових обов'язків, 14 тис. доларів США матеріальної шкоди та 50 тис. грн моральної шкоди.

Заперечуючи проти позову, АТ «Укрексімбанк» посилалось на те, що вказаний депозитний договір у встановленому порядку в банку не реєструвався, інформація про нього в базі даних діючих депозитних договорів банку відсутня, кошти, які були перераховані позивачем, до банку не надходили та не обліковувались, вина ОСОБА_5 у привласненні переданих позивачем коштів не встановлена, тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1172 ЦК України.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 вересня 2014 року у справі № 442/6765/14, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06 листопада 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 до АТ «Укрексімбанк» про повернення коштів банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди відмовлено у зв'язку із недоведеністю позивачем факту укладання договору строкового банківського вкладу від 24 вересня 2012 року № 38875-32501 (а. с. 5, 6).

Окремою ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 вересня 2014 року у справі № 442/6765/14 звернуто увагу начальника Дрогобицького МВ УМВС України у Львівській обласної та прокурора Дрогобицької міжрайонної прокуратури Львівської області на встановлення у справі порушення закону працівником АТ «Укрексімбанк» - ОСОБА_5 щодо незаконного привласнення належних ОСОБА_3 коштів, для вжиття необхідних заходів згідно з кримінально-процесуальним законодавством України (а. с. 8, 9).

Із листа Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області від 25 лютого 2015 року вбачається, що 31 березня 2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, та оголошено її в розшук (а. с. 24).

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, відповідно до приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди виходили із недоведеності вини працівника АТ «Укрексімбанк» ОСОБА_5 у привласненні коштів, які були передані ОСОБА_3, зокрема відсутності обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 за фактом незаконного заволодіння коштами позивача.

За таких обставин та з урахуванням положень ст. 62 Конституції України і ст. 61 ЦПК України висновки судів про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної шкоди на підставі ст. 1172 ЦК України є правильними.

Доводи касаційної скарги на законність та обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень не впливають.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на судові рішення, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко