АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5045/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Ластовка Н.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Білич І.М.

суддів Желепа О.В., Поліщук Н.В.

при секретарі Гречка Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року в справі

в справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року було задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду.

Видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 05.03.2014 року по справі № 8114 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в розмірі 501118, 29 гривень та сплаченого третейського збору у розмірі 5411,18 гривень.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, де ставила питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової за якою, заявнику слід відмовити у задоволенні заяви. Вказуючи при цьому на порушення судом норм процесуального права, а саме судом не були взяті до уваги підстави визначені законодавчо, які б давали право суду відмовити у видачі виконавчого листа на підставі рішення третейського суду з підстав непідвідомчості справи третейському суду відповідно до Закону України «Про третейські суди». За яким третейському суду не підвідомчі справи щодо захисту права споживачів в тому числі споживачів банківських послуг п. 14 ч.1 ст. 16 Закону. Так як правовідносини, які виникли між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів».

Учасники справи будучи належним чином повідомленим про її розгляд у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України ( а.с. 51 -53).

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її відхилити, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції з урахуванням положень ст.ст. 389 - 9, 389 - 7 та ст. 55 Закону України « Про третейські суди» виходив з того, що справа по якій Третейським судом винесено рішення підвідомча третейському суду відповідно до Закону; строк для звернення за видачею виконавчого листа не сплинув, вирішення третейським судом питання не виходить за межі третейської угоди: третейська угода у встановленому законом порядку не визнана недійсною компетентним судом: відомості про оскарження або скасування рішення третейського рішення в матеріалах справи відсутні.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги щодо непідвідомчості справи третейському суду з підстав наявності між сторонами відносин спору щодо захисту прав споживача, на думку колегії суддів не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Так як відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» не є споживачем послуг в розумінні дії Закону України «Про захист прав споживача», а відтак його звернення з позовом до Третейського суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ґрунтується на невиконанні стороною договору умов цього договору, а не в порушення дії зазначеного вище Закону.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального прав і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, суд, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: