АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6149/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1524/15Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Карпушина Г.Л., Пилипчук Л.І.

При секретарі: Коротун І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 7 квітня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення меж та порядку користування земельною ділянкою, треті особи територіальна громада в особі Полтавської міської ради. Київська районна у м. Полтаві рада

та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення меж та порядку користування земельною ділянко

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 7 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохала рішення суду скасувати та постановити у справі нове рішення про скасування рішення суду та про задоволення її позову встановлення порядку користування земельною ділянкою у відповідності до висновку будівельно - технічної експертизи № 150 від 15.09.2014 року варіант № 2 додаток № 2 до висновку. Вказувала, що судом не було враховано, що житловий будинок знаходиться на неприватизованій земельній ділянці площею 364 кв. м., відповідач порушує її право на землекористування, та надав попередньому власнику Борисенко згоду на побудову гаража.

Відмова в задоволенні їхнього позову позбавляє їх права в здійсненні добудови до будинку. Не враховано судом висновки судово - будівельно технічної експертизи.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Оскільки відповідач у справі не оскаржив рішення суду про відмову в задоволенні його позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги.

Згідно з роз»ясненнями, даними в п. 18-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»

П.18

ґ) при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. № 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-VІ;

(Підпункт «ґ» пункту 18 із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 місцевий суд вірно встановив фактичні обставини справи , що сторони у справі є співвласниками домоволодіння в АДРЕСА_1.

У відповідності з рішенням постійно діючого третейського суду при Полтавській торгово промисловій палаті від 4.06.2006 року житловий будинок та господарські споруди між співвласниками поділено в натурі, та виділено як окремі об'єкти права власності. ( а. с. 144- 148) .

ОСОБА_2 з 31 липня 2006 року є власником квартири № 1 , ( її частка становить 7/10 частини садиби)

ОСОБА_4 з 22 жовтня 2004 року є власником квартири № 2 ( його частка 3/10 частини садиби) .

В ході судового розгляду справи сторони не надали суду докази про те, якого розміру земельна ділянка виділена в установленому законом порядку для будівництва та обслуговування будинку та прибудинкової території уповноваженим органом, як для нинішніх так і колишніх власників будинку.

Матеріали справи містять лише посилання на технічний паспорт на житловий будинок, де зазначено, що розмір земельної ділянки становить 364 кв. м. ( а. с. 8).

У відповідності з висновком експертного будівельно - технічного дослідження № 150 від 15 вересня 2014 року проведеного експертом ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_2, та кадастрового плану на земельну ділянку , загальна площа земельної ділянки становить 343 кв. м. ( а. с. 12- 47).

У відповідності з висновком № 1081 судово земельної технічної експертизи від 30.01.2015 року, проведеної експертами Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса загальний розмір земельної ділянки становить 348 кв. м. ( а. с. 169- 183).

Враховуючи ту обставину, що фактичний розмір земельної ділянки становить 348 кв. м., а варіант , який прохає встановити апелянт, як в позові так і в апеляційній скарзі становить 343 кв. м. , тобто враховано не весь розмір земельної ділянки, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та визначення порядку користування земельною ділянкою за даним варіантом експертизи.

Оцінюючи зазначений висновок експертизи за правилами ст. 212 ЦПК України , колегія суддів вважає , що цей висновок експертизи не є достатнім та належним доказом на підставі якого можна вирішити спір по суті.

Також не спростовують висновки суду і доводи апеляційної скарги щодо відмови відповідача надати їй дозвіл на добудову до будинку, хоча такий дозвіл попередньому власнику відповідач надавав. Так, предметом даного судового розгляду є встановлення порядку користування земельною ділянкою . Дозвіл на проведення добудови не є предметом даного судового розгляду. Крім того порядок проведення добудов чи перебудов визначено чинним законодавством.

В ході судового розгляду справи апелянтом не надано доказів на отримання від компетентного органу дозволу на проведення добудов.

Також колегія суддів враховуючи диспозитивність та змагальність судового розгляду справи не вбачає підстав для визначення порядку користування земельними ділянками і за іншими варіантами наявних у справах судових експертиз.

Разом з тим після визначення розміру земельної ділянки виділеної в користування сторонам , вони не позбавлені можливості вирішити питання щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Керуючись ст., 303, 307, 308, 315, 317, 318 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 7 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти діб шляхом подачі касаційної скарги до Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно: