Справа № 605/540/15-ц
"11" грудня 2015 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого судді Ігнатової Г.В.,
при секретарі Лежигубській О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» до ОСОБА_1 Всеволодича про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк»., будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на розгляд даної цивільної справи в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти проведення заочного розгляду даної цивільної справи.також просить стягнути з відповідача витрати за оголошення .
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд визнав можливим здійснювати розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.08.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 за заявою останньої, було укладено письмовий договір, без номеру, на видачу кредитного ліміту 7000,00 грн. на кредитну картку з базовою процентною ставкою 3% міс. (36% річних) на залишок заборгованості, з встановленням терміну дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки, із здійсненням погашення заборгованості по кредитному ліміту, як шляхом внесення засобів на карту клієнтом, так і шляхом списання банком засобів з дебетної картки Як вбачається з виписки за особистим рахунком, кредитний ліміт у розмірі 7000,00 грн. був встановлений позивачем 30.08.2007 року.
В п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.12.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.
Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15 за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.
- 9804,16 грн. - заборгованість за кредитом
- 6176,52грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом
Також, заборгованість по кредитному договору складається з - 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 731,48 грн. - штраф (процентна складова)
Враховуючи викладене, суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договірних зобов'язань за кредитним договором, які відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в зазначеному позивачем розмірі.
Факт наявності та розмір заборгованості відповідачем не спростовані, а тому суд вважає правомірним розрахунок наданий позивачем про стягнення заборгованості за кредитом, за процентами за користування кредитом, по комісії за користування кредитом та пені та штрафу (процентна складова) із відповідача на користь позивача, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В іншій частині позову слід відмовити.
У кредитному договорі одним із видів штрафів визначено штраф у розмірі 500 грн., який позивач просить стягнути .
Положеннями ст. 549 ЦК України чітко визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.
Таким чином, у цій частині позову слід відмовити, оскільки умовою такого виду неустойки як штраф є його обчислення у відсотках.
Відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна із сторін по справі зобов"язана надавати докази в підтвердження своїх вимог та заперечень на позовні вимоги, а у відповідності до положень ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до положень ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі .
Оскільки відповідач не виконував умови кредитного договору б/н від 16 серпня 2007 року, про що свідчить розрахунок його заборгованості, банк обґрунтовано звернувся до суду за захистом своїх прав і , в зв»язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню .
Що стосується розподілу судових витрат в суд виходячи з положень ст..88 ЦПК України і приходить до висновку про необхідність відшкодування витрат на публікацію в засобах масової інформації оголошення про виклик відповідача до суду в сумі 140,00 грн. На користь позивача слід стягнути з відповідача судовий збір відповідно до частини задоволених вимог, що відповідає ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 16, ч. 4 ст.267, 525, 526, 530, 599, 610 - 612, 623-625, 1049,1054 ЦК України, постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012р., ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208,209,212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 Всеволодича про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільскої області через Підгаєцький районний суд шляхом подання 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: підпис ОСОБА_2