АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк", ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся з позовом до ПАТ "Акцент - Банк", ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" посилався на те, що відповідно до договору № SAMDN3395 від 12 березня 2007 року відповідач ОСОБА_3 отримала кредит на суму 8 868,00 доларів США., зі сплатою за користування відсотків у розмірі 9,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11 березня 2012 року. В порушення умов договору свої зобов"язання належним чином відповідач не виконала. Вимоги до ОСОБА_3, що випливають з кредитного договору №SAMDN3395 від 12 березня 2007 року, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "Акцент - Банк" договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом, тому просили суд стягнути з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором № SAMDN3395 від 12 березня 2007 року у розмірі 12 692,34 доларів США, що є еквівалентом 101 449 грн. 87 коп., та стягнути з ПАТ "Акцент - банк", ОСОБА_3 солідарно на користь банку заборгованість у розмірі 10 000 грн., стягнути з ОСОБА_3 судові витрати.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №SAMDN3395 від 12 березня 2007 року у розмірі 11 440,78 доларів США, що еквівалентно 91 449 грн. 87 коп. Стягнуто з ПАТ "Акцент - Банк", ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 10 000 грн. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.29, 30).

31 січня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2012 року (а.с.33).

Ухвалою суду від 19 лютого 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2012 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ Акцент - Банк", ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - скасовано (а.с.40).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2014 року у задоволені позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с.136-138).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просить рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № SAMDN3395 від 12 березня 2007 року, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 8 868,00 доларів США., зі сплатою за користування відсотків у розмірі 9,96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11 березня 2012 року (а.с.9-13).

Відповідно до п.1.1 Додаткової угоди № 2 до договору № SAMDN3395 від 12 березня 2007 року про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки "Авторозстрочка", Банк надав позичальнику кредит на купівлю автомобіля - Деу Сенс, 2007 року випуску, тип т/з легковий (седан), № кузова/шасі НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1 (а.с.10-13).

Відповідно до п. 32 Кредитного договору при порушення Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 17.12,17.3 даногодоговору, Банк має право нарахувати, а клієнт зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1% від суми поточної заборгованості закредитним лімітом, проте не менше 30 грн. за кожний факт виникнення прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні.

В якості забезпечення зобов"язань за вищевказаним кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ПАТ "Акцент-Банк" було укладено договір поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року. Розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежувався сумою, зазначеною у додатку-1 до цього договору в розмірі 10 000 грн. (а.с.7, 8).

ОСОБА_3 було допущено невиконання умов кредитного договору.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ "ПриватБанк", станом на 13 вересня 2012 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить 12 692,34 доларів США, з яких: 3 555,32 доларів США - заборгованість за кредитом; 3 843,98 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 598,59 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 4 694,45 доларів США, що еквівалентно 37 522 грн. 74 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.4, 5,188-190).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" суд першої інстанції посилався на те, що не Банк не надав належних доказів на підтвердження правильності розрахунку заборгованості, а саме на надано інформації щодо реалізації автомобіля, переданого у заклад та зарахування даних коштів в рахунок погашення заборгованості, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до кредитного договору №SAMDN3395 від 12 березня 2007 року відповідач ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 8 868,00 доларів США, зі сплатою за користування відсотків у розмірі 9,96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11 березня 2012 року (а.с.9-13).

Відповідно до п.1.1 Додаткової угоди № 2 до договору № SAMDN3395 від 12 березня 2007 року про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки "Авторозстрочка", Банк надав позичальнику кредит на купівлю автомобіля - Деу Сенс, 2007 року випуску, тип т/з легковий (седан), № кузова/шасі НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1 (а.с.10-13).

В якості забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ПАТ "Акцент-Банк" було укладено договір поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року. Розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежувався сумою, зазначеною у додатку-1 до цього договору в розмірі 10 000 грн. (а.с.7, 8).

З матеріалів справи вбачається, згідно до акту прийняття на зберігання автомобіля Деу Сенс, 2007 року випуску, тип т/з легковий (седан), №кузова/шасі НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1 від 07 лютого 2008 року складеного представником ПАТ КБ "Приватбанк", відповідач ОСОБА_3 передала Банку вказаний автомобіль для реалізації, з направленням коштів від продажу на погашення заборгованості за кредитним договором № SAMDN3395 від 12 березня 2007 року. (а.с.34).

Згідно наданого Банком висновку автомобіль Деу Сенс, 2007 року випуску, тип т/з легковий (седан), №кузова/шасі НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1 було реалізовано 07 квітня 2008 року, сума реалізації складає - 4 680 доларів США (а.с.170, 171).

Вищезазначену суму у розмірі 4 680 доларів США, була зарахована в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №SAMDN3395 від 12 березня 2007 року (а.с.172).

Відповідно до розрахунку, наданого ПАТ КБ "ПриватБанк", станом на 13 вересня 2012 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить 12 692,34 доларів США, з яких: 3 555,32 доларів США - заборгованість за кредитом; 3 843,98 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 598,59 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 4 694,45 доларів США, що еквівалентно 37 522 грн. 74 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.4, 5,188-190).

Відповідно до положень ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку , встановленому спеціальним законодавством України. Регулювання правовідносин у сфері валютного регулювання і валютного контролю відбувається на підставі положень Декрету КМУ від 19 лютого 1993 року "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

У пункті 1 ст. З Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" зазначено, що валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Ця норма кореспондує до приписів ст. 35 Закону України "Про Національний банк України".

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. У ч. З ст. 533 ЦК України зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. У випадках укладання договорів кредиту із здійсненням платежів в іноземній валюті, законодавець зобов'язує банки отримувати індивідуальні ліцензії.

Пунктом 4 ст. 5 Декрету КМУ зазначено, що індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті потребує одержання індивідуальної ліцензії НБУ. Для правомірного укладення спірних Договорів з надання Позичальникам кредитних коштів, Банку потрібно мати індивідуальну ліцензію НБУ.

Згідно ч.5 ст. 5 Декрету КМУ, одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії.

Однак п.п. "в" п. 4 ст. 5 вказаного Декрету вказує на те , що індивідуальна ліцензія НБУ потребується при наданні кредитів в іноземній валюті , якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі , які на даний час законодавчо не встановлені.

Таким чином, за відсутності нормативних умов застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій , єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті , згідно зі ст. 5 Декрету , є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій , отриманих у встановленому порядку , а саме у відповідності до ст.ст. 19,47 закону України " Про банки і банківську діяльність".

В п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет №15-93).

Враховуючи те, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Проте фінансові санкції за несвоєчасне повернення кредиту у вигляді пені та штрафів можуть бути застосовані лише у випадках прострочення грошового зобов'язання у гривні.

Тобто, пеня, яка була нарахована банком за несвоєчасне виконання ОСОБА_3 зобов'язання по кредитному договору у розмірі 4 694,45 доларів США повинна бути нарахована у гривні і, згідно довідки щодо курсу валют, наданої банком, становить - 37522 грн. 74 коп. (а.с.6).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк", ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк", ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №SAMDN3395 від 12 березня 2007 року, яка складається із: заборгованість за кредитом у розмірі - 3 555,32 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі - 3 843,98 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі - 598,59 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі - 37 522 грн. 74 коп.

Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 10 000 грн. за договором поруки №167 від 20 жовтня 2010 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір в розмірі по 507 грн. 25 коп. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді