АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/819/15
Провадження №22-ц/790/9367/14 Головуючий 1-ї інстанції - Болибок Є.А.
Справа №619/2556/14-ц Доповідач - Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 03 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком, усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом вселення, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила: 1.зобов'язати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні житловим будинком літ. "А-1" з надвірними будівлями, розташованих по АДРЕСА_3; 2.усунути перешкоди у користуванні цим житловим будинком, вселивши її до будинку.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 1998 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 і сина ОСОБА_4 Під час шлюб на земельній ділянці площею 0,25га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 було побудовано вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями. Цей будинок вона з чоловіком використовували для відпочинку і проживання у літній та теплий осінній період, та з метою оздоровлення в першу чергу їхніх неповнолітніх дітей. На теперішній час відповідач чинить їй перешкоди у користуванні вказаним житловим будинком, обмежуючи доступ до нього. З приводу неправомірних дій відповідача по здійсненню перешкоди у користуванні спільним житловим будинком вона 24 квітня 2014 року зверталась з заявою до Дергачівського PB ГУ МВС України в Харківській області. За результатам перевірки отримано висновок від 17.05.2014року, згідно якого опитати ОСОБА_2 не представилось можливим та їй було запропоновано звернутися до суду. Також позивач зверталась до Центру технічної охорони з проханням вислати групу затримання на охоронюваний спірний приватний будинок, однак вислана група затримання УДСО не усунула перешкоди у користуванні житловим будинком. При цьому позивач зазначає, що оскільки вона є власником будинку, тому відповідач не вправі перешкоджати їй в користуванні цим нерухомим майном.

У судове засідання суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також не заперечувала проти її заочного розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 03 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на не повне з'ясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим доказам. При цьому посилається на такі самі обставини, що викладені у позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Судовим розглядом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними - 05.09.1998року. На даний час подружжя проживають окремо, позивач мешкає за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач за адресою: АДРЕСА_2, про що зазначено у позовній заяві.

Згідно рішення Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області ХХІ сесії ХХІVскликання від 13.04.2004року ОСОБА_1 із земель комунальної власності було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку, площею 2500кв.м, в АДРЕСА_3 під будівництво житлового будинку та господарських споруд, а також надано дозвіл на будівництво житлового будинку по індивідуальному проекту на чотири жилих кімнат з житловою площею 131,0кв.м, загальною площею 473,0кв.м. (а.с.9).

У подальшому ОСОБА_1 отримала на своє ім'я Державний акт на право власності серії ХР №048565 на вищевказану земельну ділянку (а.с.5).

Житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 побудований у період шлюбу сторін.

На підставі рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 14.12.2011року за ОСОБА_1 визнано право власності на побудований житловий будинок літ. "А-1", з масандрою літ. "Амис", терасу "а", ганок "а1", "а2", ганок "а3", "а4" та надвірні споруди: сараї літ. "Б", "Г", альтанку літ. "В", басейн літ. "Д", гараж літ. "Є", вигрібну яму літ. "Ж", колонку N, огорожу №1-3, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.7-8).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004року №1952-ІV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України фізичних та юридичних осіб.

Між тим, доказів у підтвердження того, що на підставі вказаного рішення суду відбулася державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно - на житловий будинок АДРЕСА_3 матеріали справи не містять. Отже, позивачем не доведено, що вона в установленому законом порядку є власником цього житлового будинку.

За таких обставин твердження позивача про порушення її права як власника будинку не відповідає фактичним обставинам.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд дійшов правомірно висновку, що позивачем не доведено, що вона є власником будинку, та не надано доказів про те, що відповідач чинить перешкоди їй та дітям у проживанні в будинку.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням норм закону.

Згідно ч.1ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -