АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційний банк «Капітал» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційний банк «Капітал» в особі Київського відділення №7 Київської філії публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційний банк «Капітал» про захист прав споживачів банківських послуг.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційний банк «Капітал» в особі Київського відділення №7 Київської філії публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційний банк «Капітал» (надалі - ПАТ АКІБ «Капітал») про захист прав споживачів банківських послуг.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що банком, в порушення укладених між сторонами договорів строкового банківського вкладу, залишено без реагування її заяви про повернення грошових коштів за вкладами.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила суд стягнути з банку на її користь грошові кошти за договорами строкового банківського вкладу (депозиту) на загальну суму 301 130 грн. 52 коп., що складається з: за договором №3/07/ВФЛ/1219 від 20 березня 2014 р. суму вкладу - 47 000 грн., 5 495 грн. 24 коп. - відсотків, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 608 грн. 93 коп., 3 620 грн. 78 коп. - інфляційних втрат та за договором №3/07/ВФЛ/1240 від 11 квітня 2014 р. суму вкладу - 208 800 грн., 21 168 грн. 14 коп. - відсотків, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 2 345 грн.66 коп., 12 091 грн. 77 коп. - інфляційних втрат.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 р. позов задоволено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник банку, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування норм матеріального права, зокрема на ту обставину, що позивачкою не доведено факт ухиляння банку повернення грошових коштів за договорами банківських вкладів, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши представника банку, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позивачку, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, між ПАТ АКБ «Капітал» та ОСОБА_1. 20 березня та 11 квітня 2014 р. укладено договори строкового банківського вкладу (депозиту) за №3/07/ВФЛ/1219 на суму вкладу - 47 000 грн. та №3/07/ВФЛ/1240 на суму вкладу - 208 800 грн., зі сплатою 27% річних та кінцевою датою договору до 20 червня та 11 липня 2014 р. відповідно /а.с.8-9, 12-13/.

На виконання умов договорів, ОСОБА_1., в день їх укладення, здійснено внесення грошових коштів на розрахункові рахунки у банку, в сумі визначеній договорами - 47 000 грн. та 208 800 грн. /а.с.10, 14/.

Положеннями п.2.7 договорів передбачено, що в разі прийняття рішення про припинення дії цього договору в строки, передбачені цим договором, без продовження його дії на новий строк, вкладник про прийняте рішення щодо повернення вкладу повинен повідомити банк до закінчення строку дії цього договору шляхом подання до банку письмової заяви за 2 операційні дні до дати закінчення дії цього договору.

Встановлено, що 16 червня 2014 р. та 23 червня 2014 р. ОСОБА_1. зверталася у банк із заявами про повернення грошових коштів за договорами банківського вкладу у зв'язку із закінченням строку дії.

Матеріали справи свідчать, що зазначені звернення ПАТ АКБ «Капітал» були отримані 16 та, відповідно, 23 червня 2014 р., проте залишені без належного реагування /а.с.11, 15/.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки районного суду про неправомірність дій банку щодо не повернення вкладниці її грошових коштів та наявності правових підстав до стягнення банківських вкладу, відсотків за користування банківським вкладом, а також трьох процентів річних, як відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо не звернення ОСОБА_1. до банку з належно оформленими документами чи заявами про видачу готівкових коштів за договорами банківського вкладу є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, ОСОБА_1., направивши банку заяви про видачу грошових коштів за вкладами, засвідчила бажання припинити договірні відносини між сторонами та повернути депозитні кошти.

Однак, повідомлення вкладника про можливість отримання коштів залишені банком без реагування, що фактично свідчить про обмеження позивачки у її правах на отримання інформації щодо розміщених нею депозитів, й на спростування зазначеного банком не надано жодних належних доказів.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначене, колегія суддів визнає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційний банк «Капітал» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 754/13671/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1720/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Зотько Т.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.