Справа № 463/1660/14 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/2922/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 23 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання відмовлено у зв'язку із спливом позовної давності.

Рішення оскаржив позивач Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», просить скасувати рішення, ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що прийняте рішення порушує норми матеріального та процесуального права та не відповідає дійсним обставинам справи. Суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про те, що позивач просить стягнути кошти внаслідок дорахунку проведеного за втручання в роботу ПЛГ, а не поточну заборгованість станом на 26.03.2014 року. Суд не врахував обставин, які свідчили про часткову сплату відповідачами заборгованості. Сплачені кошти в першу чергу спрямовуються на погашення боргу, тому товариство зараховувало отримані кошти без чіткого призначення платежу на погашення заборгованості попередніх розрахункових періодів, щодо яких спливла позовна давність, та не порушило вимог законодавства щодо позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача апелянта - Залогу Н.В., який апеляційну скаргу підтримав, представника відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_8, який таку заперечив, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив про те, що заборгованість відповідачів за послуги газопостачання, яку просить стягнути на його користь позивач, утворилася ще у серпні 2010 року, позивач 08.04.2014 року звернувся до суду із вказаною вимогою із пропуском строку позовної давності, заборгованість станом на 26.03.2014 року становить 4418,36 грн., та така утворилася внаслідок донарахування боргу за втручання у роботу газового обладнання, яке було здійснено на 01.08.2010 року, про що листом від 26.08.2010 року (а.с.22) повідомлено відповідачів. А тому відмовив у задоволенні позову у зв`язку з закінченням терміну звернення до суду з врахуванням заявленого клопотання про застосування строку позовної давності.

З висновком суду погоджується і колегія суддів.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зареєстровані та проживають в будинку АДРЕСА_1, власником якого є відповідач ОСОБА_2 та вищевказаний будинок обслуговується позивачем.

Як видно з матеріалів справи, позивач листом від 26.08.2010 року /а.с.22/ повідомив відповідачів про донарахування боргу за втручання у роботу газового обладнання, яке було здійснено 01.08.2010 р., та у листі зазначив про те, що заборгованість за спожитий газ включає дорахунок за втручання в роботу лічильника.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до вимог ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути із відповідачів заборгованість за надані послуги з газопостачання, яка станом на 26.03.2014 року становить 4418,36 грн.

З матеріалів справи видно, що після повідомлення відповідачів у 2010 році про здійснення донарахування в зв`язку з втручанням у роботу газового лічильника між сторонами тривав судовий спір, де відповідачі оспорювали дії позивача, пов`язані з донарахуванням боргу /а.с.82-84/, однак вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідачів позивачем заявлено лише 08.04.2014 р.

Доводи апелянта про те, що позовні вимоги стосуються поточної заборгованості, а оскільки відповідачі вносили плату за надані послуги, строк позовної давності переривається, на увагу не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, сторона позивача не заперечує, що заборгованість включає і суму, яка утворилась внаслідок донарахування оплати за втручання у роботу газового лічильника, однак вважає, що така сума погашалась з моменту виникнення платежами за надані послуги.

Однак, такі доводи спростовуються наявними у матеріалах справи квитанціями про оплату, де зазначені початкові та кінцеві показники лічильника та відповідна сума проплати саме за різницю між цими показниками( спожиті куб.м газу), жодної інформації про інші показники для оплати дані квитанції не містять, відтак, відповідачі сплачували лише суми, визначені згідно показників лічильника, окрім того, оскаржували в судовому порядку дії позивача, пов`язані з донарахуванням плати за втручання в прилад обліку газу. Проте зазначені судові спори не позбавляли права позивача вчасно в межах строку позовної давності звернутись з даним позовом про стягнення тієї заборгованості, про яку повідомлені відповідачі листом від 26.08.2010 р. та яку позивач вважає поточним боргом.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно за заявою сторони застосував позовну давність та відмовив у задоволенні позову за спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для задоволення такої немає.

Відтак, апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.. 308, 312,314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскарженою в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.