Справа № 464/6532/13 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/1035/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" заборгованість за кредитним договором №12/USD від 28.07.2007 року в розмірі 6790,32 дол. США, 13867,26 грн. та 703,54 грн. судових витрат.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ "Банк Кредит Дніпро". Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що не відповідають обставинам справи висновки суду про те, що станом на 24.07.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 6790,32 дол. США та 13867,26 грн., оскільки до вказаної дати ним вносились платежі і тому розмір основного боргу станом на 24.07.2014 року був уже меншим. Судом не перевірено правильність нарахування банком пені та 3% річних за прострочення повернення кредитних коштів та прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Сторони у судове засідання не з'явилися. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому ефективної правової допомоги адвокатом Пацурою А.-Н.А., із якою у нього укладено договір про надання правової допомоги 28.03.2015 року. Колегія суддів вважала клопотання відповідача необґрунтованим, таким, що спрямоване на затягування розгляду справи та таким, що до задоволення не підлягає. Так, відповідачем не вказано яким чином відкладення розгляду справи сприятиме ефективності надання йому адвокатом правової допомоги, а крім цього із вказаним адвокатом у позивача чинним є договір про надання правової допомоги від 5.12.2013 року, що міститься у матеріалах справи (а.с. 63) та укладення нового договору безпосередньо перед судовим засіданням не свідчить про необхідність відкладення розгляду справи для ефективності надання правової допомоги.

Тому суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін (їх представників), зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що від представника позивача до суду надійшли письмові заперечення щодо апеляційної скарги та клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть участь у справі та вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачем не виконувались належним чином умови укладеного між ним та позивачем кредитного договору із укладеними додатковими договорами. Крім цього, умовами договору було передбачено стягнення пені за несвоєчасне погашення частки одержаного кредиту. Також, Банк вправі, згідно умов договору, вимагати дострокового погашення кредиту та процентів у разі порушення позичальником умов договору. У зв'язку із порушенням умов договору відповідачем позивачем надіслано йому вимогу про стягнення заборгованості, однак такої відповідачем не виконано. Зважаючи на вказане судом стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості нараховану відповідно до умов договору та судовий сбір.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги - безпідставними.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось між сторонами 28.07.2007 року було укладено кредитний договір №12/USD. Згідно умов договору позивач надав відповідачу у користування 40 тис. доларів США на споживчі цілі терміном до 26.07.2010 року зі сплатою 13,9 % річних. Згодом додатковою угодою до такого договору від 1.08.2008 року №1 було внесено зміни до умов згаданого договору, зокрема, збільшено відсоткову ставку за договором до 15 %. Згодом додатковими договорами №3, №5 та №6 (30.06.2009 року, 2.02.2010 року та 28.08.2010 року відповідно), знову ж вносились зміни до основного договору, зокрема, остаточно термін погашення кредиту встановлено до 26.07.2013 року.

Відповідачем після отримання грошових коштів за договором неналежним чином виконувались умови укладеного договору із внесеними змінами, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 24.07.2014 року (час подання заяви про уточнення позовних вимог Т.1 а.с. 108) становила 6790,32 доларів США та 13867,26 грн. та складалась із: 5324,08 доларів США неповернуті кредитні кошти; 1466,24 долари США - нараховані відсотки за користування кредитними коштами; 9068,87 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів; 1179,80 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами; 3301,38 грн. - 3% річних за прострочення повернення кредитних коштів та 317,21 грн. - 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами. Розрахунок заборгованості здійснений Банком у відповідності до умов договору, внесених платежів відповідачем та вимог закону (розрахунки та довідки про рух коштів на рахунку відповідача Т.1 а.с. 25-40, 109- 171, 180-238).

Доводи апеляційної скарги про невірність здійсненого Банком розрахунку жодними доказами не підтверджені та надані Банком розрахунки із даними про рух коштів - не спростовані. В чому їх невідповідність умовам договору, вимогам закону чи здійсненим платежам відповідачем не наведено та нічим не підтверджено. Крім цього, що стосується доводів скарги щодо вірності нарахування пені, то слід вказати, що така вірно нарахована у гривнях (згідно ст.ст. 192, 549 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"), крім цього пеня нарахована у період 1 рік до подання заяви про уточнення позовних вимог та відповідно до умов договору (п. 8.1). Крім цього позивачем вірно нараховано 3 % відсотки річних у гривнях у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України. Таке нарахування позивачем та стягнення судом здійснено у відповідності до умов договору, вимог закону та п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2015 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин".

Зважаючи на вказане, а саме, наявність факту невиконання зобов'язань за договором відповідачем, - Банк реалізовуючи своє право, передбачене Договором (п. 5.6) звернуся до нього 16.07.2012 року про дострокове погашення усієї заборгованості за договором. Не отримавши відповіді на вказаний лист та з метою захисту своїх прав та інтересів Банк звернувся з даним позовом до суду та такий вірно задоволено.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для задоволення такої - немає та таку слід відхилити. Рішення ж суду як таке, що ухвалене з дотриманням вимог закону та у відповідності до обставин справи - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник