_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5699/15
УХВАЛА

про забезпечення позову

18 грудня 2015 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника позивача про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за розпискою від 10.01.2014 року, строк виконання за якою настав 10.01.2015 року, у загальному розмірі 1200000,00 грн.

21.10.2015 року було відкрито провадження у справі.

29.10.2015 року представник позивача звернувся до суду з заявою про застосування заходів забезпечення позову у якій просив суд накласти арешт на приналежне відповідачу нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1, оскільки за його переконанням за рахунок такого майна у майбутньому може бути задоволено вимоги позивача, у випадку задоволення позову, та натомість відповідач, дізнавшись про відкриття провадження у справі, може вжити умисних заходів з відчуження приналежного йому майна та штучного погіршення свого майнового стану.

Ухвалою від 30 жовтня 2015 року у задоволенні такої заяви було відмовлено з підстав критичної оцінки судом наведених доказів приналежності відповідачу майна. При цьому судом було наголошено на тому, що вказана квартира безпосередньо не є предметом спору у справі про стягнення заборгованості, та на необхідності надання до суду належних доказів її приналежності для правильного вирішення заяви.

У наступному, 24.11.2015 року, за вх.№46290, ОСОБА_3, звернулась до суду з заявою про застосування заходів забезпечення позову у цій справі шляхом накладення арешту на приналежне відповідачу нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1, оскільки за її переконанням за рахунок такого майна у майбутньому може бути задоволено вимоги позивача, у випадку задоволення позову, та натомість відповідач, дізнавшись про відкриття провадження у справі, може вжити умисних заходів з відчуження приналежного йому майна та штучного погіршення свого майнового стану.

25 листопада 2015 року за наслідками розгляду такої заяви судом було постановлено ухвалу про повернення заявнику відповідної заяви від 24.11.2015 року, вх.№46290, виходячи з того, що звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_3 вказала себе як представника позивача, однак жодних належних доказів її представницьких повноважень до матеріалів справи та до матеріалів заяви про забезпечення позову долучено на той час не було, з чого суд зробив висновок про те, що ОСОБА_3 до кола осіб що приймають участь у справі №520/13556/15-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - не належить, а отже заява, відповідно до ч.1 ст. 151 та ч.8 ст. 153 ЦПК України, мала бути повернена заявнику.

В судовому засіданні 09.12.2015 року позивачі звернулись до суду за розясненнями, щодо дій суду у звязку з заявленими стороною позивача клопотаннями про забезпечення позову, на що судом було розяснено порядок звернення до суду з заявою про забезпечення позову атако ж наголошено на необхідності надання до суду належних доказів тих обставин, на які позивач посилається, як на підстави своїх вимог про забезпечення позову, зокрема розяснено, що належним доказом приналежності нерухомого майна є відповідний витяг чи інформаційна довідка з єдиного державного реєстру прав власності.

18.12.2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на приналежне відповідачу нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1 з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони в судове засідання не викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Подана позивачем заява про застосування заходів забезпечення позову формально відповідає приписам та вимогам, встановленим ч.2 ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, на вирішенні суду перебуває спір про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 1200000,00 грн. що випливає з укладеного між сторонами договору позики та невиконання відповідачем його умов в частині строків повернення позики.

З метою забезпечення грошових вимог позивач просить суд про накладення арешту на майно відповідача - квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Така можливість передбачена положеннями п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України: позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходиться у нього або інших осіб.

З такого вбачається, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно необхідно встановити, чи належить на час вирішення питання про забезпечення позову таке майно відповідачу.

Обґрунтовуючи вимоги заяви про забезпечення позову представник позивача надала до суду інформаційну довідку №50079697 від 17.12.2015 року, з якої вбачається, що за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому суд враховує надані відповідачем заперечення щодо заяв про забезпечення позову, які були надані через канцелярію суду щодо того, що він не має наміру повертати позивачу грошові кошти навіть у випадку ухвалення судом про таке рішення, та разом з тим має намір на відчуження зазначеного обєкту нерухомості на користь інших осіб.

З такого суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для позитивного вирішення клопотання про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на приналежну відповідачу частку квартири за адресою: АДРЕСА_1, що на думку суду є спів-розмірним та доцільним заходом забезпечення позову у справі.

Разом з тим суд розяснює відповідачу, що за його заявою суд, у наступному, може змінити або скасувати захід забезпечення позову, у випадку, коли дійде до висновку про обґрунтованість відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 151 153, 208-210 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву представника позивача про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Накласти арешт на приналежну ОСОБА_2 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не брали участі у розгляді справи - протягом пяти днів з дня отримання її копії. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню та подальшому провадженню у справі.

Суддя Прохоров П. А.