Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа - Комунальне комерційне підприємство «Керуюча компанія «Західна», про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання членом сім'ї наймача, зміну договору найму житлового приміщення, за зустрічним позовом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області до ОСОБА_6, третя особа - Комунальне комерційне підприємство «Керуюча компанія «Західна», про виселення з житлового приміщення без надання іншого жилого приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Донецької області від 05 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому посилався на те, що ОСОБА_7 був наймачем квартири АДРЕСА_1, а він, позивач, з 23 червня 2005 року зі згоди ОСОБА_7 був зареєстрований у квартирі як член його родини. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер. ОСОБА_6 просив встановити факт, що він з 2005 року є членом сім'ї наймача на підставі ст. 64 ЖК Української РСР, зобов'язати відповідача змінити умови договору найму квартири та визнати його наймачем квартири.

У січні 2014 року Виконавчий комітет Маріупольської міської ради звернувся до суду з зустрічним позовом про виселення ОСОБА_6 із квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що ОСОБА_6 проживає у цій квартирі безпідставно.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 червня 2014 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У задоволенні решти позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову Виконавчого комітету Маріупольської міської ради відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 05 серпня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову Виконавчого комітету Маріупольської міської ради відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення в частині вирішення його позовних вимог скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення його позову.

Ухвалені у справі рішення оскаржуються лише в частині вирішення первісних позовних вимог ОСОБА_6, а тому у решті ці рішення відповідно до ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Судами встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі ордера від 26 листопада 1999 року № 001165 ОСОБА_7 була виділена у користування однокімнатна квартира АДРЕСА_1, житловою площею 11,8 кв. м, загальною площею 21,72 кв. м. Квартира належить до державного житлового фонду. ОСОБА_7 вселився та був зареєстрований у цій квартирі з 30 травня 2000 року, а 17 січня 2012 року знятий з реєстраційного обліку у зв'язку зі смертю.

23 червня 2005 року ОСОБА_6, за згодою основного наймача ОСОБА_7, був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 на термін до 04 грудня 2005 року за договором, а 28 жовтня 2008 року - зареєстрований тимчасово без зазначення строку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, апеляційний суд правильно виходив із недоведеності і необґрунтованості цих вимог, оскільки позивач вселився у спірну квартиру як тимчасовий мешканець, у родинних відносинах з ОСОБА_7 не перебував, однією сім'єю з ним не проживав.

Разом з тим, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що передбачених ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР підстав для виселення ОСОБА_6 зі спірного житлового приміщення немає, а тому ухвалив законне рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому, оскільки цим рішенням скасовано рішення суду першої інстанції, то саме це рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 05 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
А.В. Маляренко
Т.О. Писана