Ухвала

іменем україни

13 лютого 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_4 про захист прав споживача, визнання третейської угоди та договору недійсними, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним вище позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» мотивуючи свої вимоги тим, що 04 серпня 2008 року між нею та банком було укладено договір № 105/6-313-8 про надання відновлювальної кредитної лінії, згідно якого банк зобов'язався надати частинами кредит на суму до 123 800 доларів США починаючи з вересня 2008 року. Вказаний договір містить п. 6.2. про третейське застереження, згідно якого сторони домовились про те, що у разі виникнення спору він розглядатиметься третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Позивач вважає що оскільки договір було фактично укладено під впливом обману, він підлягає визнанню недійсним як в частині третейського застереження так і в цілому. Позивач просив визнати недійсною третейську угоду викладену в договорі та визнати недійсним кредитний договір.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі ОСОБА_3 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, вірно виходив із того, що позивач отримала кредитні кошти та була обізнана з умовами договору укладеного між відповідачем та позивачем.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_4 про захист прав споживача, визнання третейської угоди та договору недійсними, стягнення моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ