Справа № 467/155/15-ц
21.05.2015 року Арбузинський районний суд
Миколаївської області
у складі: головуючого - судді Кірімової О.М.,
за участю секретаря Сіваченко Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою
публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
про стягнення заборгованості,
Позивач просив суд стягнути із відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Також, у відповідності до договору поруки № 02/ДЗ від 15 серпня 2014 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 кредитний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» таОСОБА_2 забезпечено порукою у розмірі 1000 грн., які позивач також просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь.
Згідно заочного рішення Арбузинського районного суду від 24 лютого 2015 року позов задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 286833 грн. 77 коп. та судові витрати в розмірі 2868 грн. 34 коп., стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 1000 грн.
На підставі заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, ухвалою Арбузинського районного суду від 19.03.2015 року заочне рішення скасовано та призначено до судового розгляду.
Від представника позивача до судового засідання надійшла заява про слухання справи за його відсутності, та надано згоду на винесення заочного рішення у справі.
Відповідачі в судове засідання не з'явились будучи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомили.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
В силу ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Боржник зобов'язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Відповідно до п.6.7 Договору, у випадку виникнення заборгованості, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість на протязі 30 днів з моменту її виникнення.
У відповідності до п. 9.2 зазначеного договору карткові рахунки відкрито на невизначений строк. Згідно п. 9.6 договір діє до моменту належного виконання сторонами зобов'язань.
Крім того, відповідачем не оспорюється розмір нарахованої позивачем за даним позовом заборгованості.
У відповідності до поданої ОСОБА_2 заяви про перегляд заочного рішення, останній заявив про застосування до спірних правовідносин позовної давності.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
За положеннями ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права (ст. 261 ЦК України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Як видно, відповідач, взяті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором виконував, але не в повному обсязі. Останній по лютий 2012 року користувався кредитними коштами, здійснював рух коштів платіжної картки, при цьому розраховувався за товари та послуги, тобто визнавав свої обов'язки перед Банком, користувався коштами Банку та здійснював їх погашення. З 06 лютого 2012 року ОСОБА_2 припинив сплату платежів, внісши на рахунок Банку 734,33 долари США, що підтверджується письмовим поясненням представника банку, розрахунком заборгованості та випискою руху коштів, при цьому продовжуючи користуватись заборгованими коштами Банка.
Позивач до суду звернувся з даним позовом 21 січня 2015 року, тобто в межах загальної позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України
За такого, суд вважає, що початком перебігу позовної давності є 06 лютого 2012 року, що в розумінні ч.1 ст. 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності, а тому слід вважати, що позивач не пропустив строк звернення до суду із позовом, тому відсутні підстави для застосування до даних правовідносин позовної давності.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.
Відповідачем надані Банком докази, не спростовані.Доказів того, що ОСОБА_2 звертався до позивача із заявою про закриття карткового рахунку, останній суду не надав. А тому згідно п. 9.6 договір діє до моменту належного виконання сторонами зобов'язань.
Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.
Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу
Зобов'язання позичальника, що випливають з кредитного договору, були забезпечені шляхом укладення з ОСОБА_1 договору поруки № 02/ДЗ від 15.08.2014 року, що обмежується сумою 1000 грн. (а.с. 15).
Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
У відповідності до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За такого вимоги банку до ОСОБА_1 в частині стягнення 1000 грн. підлягають задоволенню.
На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає розподілу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 59, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Згідно ч. 3 ст. 232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М.Кірімова