Ухвала

іменем україни

4 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ будинку та земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області 30 липня 2014 року.

в с т а н о в и л а:

В липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 1991 року, належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1.

Власником іншої частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки є відповідач.

Також, вона та відповідач є власниками земельної ділянки площею

0,1 га, призначеної для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку та площею 0,0349 га, призначеної для ведення садівництва, розташованих за вказаною адресою.

Позивач просила суд провести поділ житлового будинку, надвірних будівель та земельної ділянки, розташованих за спірною адресою, між нею та відповідачем.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня

2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області 30 липня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Виділено та визнано право власності за ОСОБА_3 (співвласник

№ 2) на 46/100 частин, вартістю 72 321 грн, у житловому будинку та надвірних будівлях за адресою: АДРЕСА_1, а саме: у житловому будинку «А-І» житлову кімнату 1-5, площею 24,1 кв. м, кухню

1-4, площею 8,2 кв. м; з надвірних будівель: частину сіней літ. «а»; частину сараю літ. «Д»; 1/2 частину огорожі «№ 1-4», а також право власності на земельну ділянку, що розташована за вказаною адресою, загальною площею 674,5 кв.м зі сторони земельної ділянки АДРЕСА_2, що відповідає 1/2 частині, а саме: 1/2 площі земельної ділянки спільної власності 16,5 кв.м; земельна ділянка індивідуальної власності - 658,0 кв.м, яка позначена жовтим кольором на додатку № 2 до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 20/14 від 29 травня 2014 року.

Виділено та визнано право власності за ОСОБА_4 (співвласник № 1) на 54/100 частин, вартістю 85 511 грн, у житловому будинку та надвірних будівлях за вказаною адресою, а саме: у житловому будинку

«А-І» житлову кімнату 1-3, площею 11,9 кв. м; у прибудові «а1» прим. для газу 1-1, площею 8,9 кв.м, санвузол 1-2, площею 4,5 кв.м; з надвірних будівель: частину сіней літ. «а»; погріб «п/г»; частину сараю літ. «Д»; душ літ. «Е»; артколодязь літ. «І»; 1/2 частину огорожі «№ 1-4», а також

право власності на земельну ділянку, що розташована за спірною

адресою, загальною площею 674,5 кв.м зі сторони земельної ділянки АДРЕСА_1, що відповідає 1/2 частині а саме: 1/2 площі земельної ділянки спільної власності 16,5 кв.м; земельна ділянка індивідуальної власності - 658,0 кв.м, яка позначена зеленим кольором на додатку № 2 до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 20/14 від 29 травня 2014року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за зменшення її частки у праві власності у розмірі

10 408 грн.

Встановлено для ОСОБА_3 сервітут необхідний для обслуговування належної їй на праві власності частини стіни прибудови сіней літ. «а», частину земельної ділянки площею 2,5 кв.м (заштрихована синім кольором на додатку № 2 до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 20/14 від 29 травня 2014року).

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 842 грн 60 коп. та витрати за проведення експертиз і виклик експерта у судове засідання в розмірі 4 235 грн 25 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що позивачем доведено обставини, на які вона посилається у позові, на підставі чого суд провів реальний поділ житлового будинку з господарськими спорудами та

земельної ділянки, посилаючись на Висновок № 20/14 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2014 року та положення

ст. ст. 364, 367, 401 ЦК України.

Статтею 367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Згідно із ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 1991року, на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частина земельної ділянки, розташованих за адресою АДРЕСА_1.

Відповідач є власником іншої частини зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 10 липня 1987 року.

Згідно державних актів на право власності на земельні ділянки, позивач та відповідач є власниками з рівними частками у праві власності на земельні ділянки площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,0349 га, призначеної для ведення садівництва, за вказаною адресою (а.с. 9, 10), між співвласниками відсутня домовленість про користування належною кожному з них власністю.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від

12 грудня 2012 року № 47/13 сторонам було запропоновано три варіанти розподілу домоволодіння, споруд та земельних ділянок.

З висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від

29 травня 2014 року № 20/14 вбачається, що ОСОБА_4 пропонувалось виділити: у житловому будинку «А-І»: житлову кімнату 1-3, площею

11,9 кв.м; у прибудові «а1» - прим. для газу 1-1, площею 8,9 кв.м, санвузол

1-2, площею 4,5 кв.м; з надвірних будівель - частину сіней літ. «а»; погріб «п/г»; частину сараю літ. «Д»; душ літ. «Е»; артколодязь літ. «І»; 1/2 частину огорожі «№ 1-4».

Згідно із таким варіантом поділу частка домоволодіння відповідача складає 54/100 загальної вартості.

Позивачу було запропоновано виділити: у житловому будинку

«А-І» житлову кімнату 1-5, площею 24,1 кв.м, кухню 1-4, площею 8,2 кв.м;

з надвірних будівель - частину сіней літ. «а»; частину сараю літ. «Д»;

1/2 частину огорожі «№ 1-4», та згідно із цим варіантом поділу частка домоволодіння позивача складає 46/100 загальної вартості (а.с. 135-145).

Відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання та перепланування жилого будинку, що належить громадянину на праві приватної власності, проводиться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з додаткового висновку експерта, сторонам запропоновано додатковий варіант розподілу будинку АДРЕСА_1 з урахуванням другого варіанту розподілу, при якому передбачалося спорудження перегородок у виділених частинах будинку, переобладнання та закладання дверних прорізів між кімнатами будинку тощо.

При цьому обидві сторони зобов'язані були отримати дозвіл на розробку містобудівної документації та зібрати вихідні данні на проектні роботи з реконструкції 1/2 частини будинку в органах які мають відповідну ліцензію з подальшим введенням в експлуатацію інспекцією ДАБК у м. Суми та реєстрацією об'єктів в БТІ.

Обрані судами першої та апеляційної інстанцій варіанти розподілу нерухомого майна передбачали.

Для здійснення таких переобладнань і перепланувань в будинку був необхідний дозвіл виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів, що було залишено поза увагою як судом першої інстанції так і апеляційним судом Сумської області.

Крім того, здійснюючи реальний розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 суди не з'ясували питання чи є у кожній частині будинку водопостачання, каналізація, опалення та газопостачання, оскільки поділ будинку на дві частини передбачає користування кожним із співвласників цих послуг окремо.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші факти дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, не врахував зазначене вище та залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Суд першої та апеляційної інстанції не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, чим допустили порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до викладених обставин судові рішення не можуть залишатися в силі, оскільки ухвалені з неправильним застосуванням

норм матеріального права та порушенням норм процесуального

права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому згідно з

ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасування з направленням справи

на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня

2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області 30 липня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов В.М. Коротун І.К. Парінова С.П. Штелик