Справа № 711/193/2012
Провадження № 4-с/307/4/15
У Х В А Л А

18 травня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Баник А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, де заінтересовані особи - виконуючий обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2, старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування постанов виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції щодо відновлення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з скаргою, де заінтересовані особи - виконуючий обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2, старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування постанов виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції щодо відновлення виконавчого провадження. В скарзі зазначив, що 27 січня 2015 року на його адресу надійшла поштова кореспонденція з Тячівського районного суду, якою йому надіслано ухвали Тячівського районного суду від 21 січня 2015 року про задоволення заяви державного виконавця та видано дублікати виконавчих документів виконавчих листів у цивільній справі №711/193/2012, які видано Тячівським районним судом 24 лютого 2014 року. Ознайомившись із змістом зазначених судових ухвал він дізнався, що відповідачами скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 24 березня 2014 року та відновлено виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого документа. При цьому, виходячи з дат оскаржуваних документів такі дії відповідачами були вчинені ще всередині листопада місяця минулого року, хоча на його адресу зазначені постанови державною виконавчою службою не надсилалися. 30 січня 2015 року він прийшов у відділ виконавчої служби, де під розписку отримав копії оскаржуваних постанов. Виходячи з цього, саме 30 січня 2015 року є днем, коли він ознайомився із змістом оскаржуваних постанов та очевидно, що десятиденний строк, якщо його відраховувати з дня винесення постанов ним пропущено виключно з причин не надіслання цих постанов на його адресу, що вказує на поважність причин пропуску. Зазначив, що насправді станом на листопад місяць минулого року та до 18 грудня 2014 року оскаржуваних постанов ще не існувало, хоча б виходячи з того, що в заявах старшого державного виконавця Шевері В.Й. про видачу дубліката виконавчого документу, які датовані 18.12.2014 року за вихідним №03-41/17624 жодним словом не згадується про існування таких документів. Це при тому, що виходячи з предмету вимог за цими заявами видача дубліката виконавчого документа у виконавчих провадженнях, які в березні місяці минулого року було закінчено з винесенням відповідних постанов зазначення обставин того, що такі постанови про закінчення виконавчих проваджень скасовано та такі провадження відновлено обовязково повинні були зазначатися у заявах державного виконавця. Інакше заяви державного виконавця про видачу дубліката виконавчого документа позбавлені логіки. Отже, очевидно, що якщо б станом на 18 грудня 2014 року оскаржувані постанови існували то державний виконавець обовязково б зазначив про них у заявах про видачу дублікатів виконавчих документів. Особисто для нього є безспірним факт того, що оскаржувані постанови відповідачами винесено «задніми числами», у звязку чим він звернувся із відповідною заявою в Тячівський РВ УМВС України в Закарпатській області. Додатковими доказами підроблення зазначених постанов є наступні факти: в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень на момент звернення до суду з скаргою відсутня інформація про ухвалення відповідачами оскаржуваних постанов, хоча виходячи з Положення про порядок ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України такі постанови обовязково повинні вноситися до реєстру. Причиною невнесення оскаржуваних постанов до Реєстру може бути лише одна програма Реєстру технічного не дозволяє вносити до нього інформацію «задніми числами»; не згадує про існування оскаржуваних постанов апеляційний суд Закарпатської області, який 26 листопада 2014 року (через тиждень після їх ухвалення, якщо дати 19 і 20 листопада приймати як правдиві), скасовуючи ухвали Тячівського районного суду про видачу дублікатів виконавчих листів; більше того, апеляційний суд Закарпатської області 26 жовтня 2014 року вказує на неможливість видачі судом дублікатів виконавчих документів, допоки постанови про закінчення виконавчого провадження не скасовано. Тут фактично апеляційною судовою інстанцією встановлено, що станом на 26 листопада 2014 року оскаржуваних ним постанов ще не існувало, хоча через два місяці тому раптом «виявляється», що вони ухвалені ще відповідно 19 і 20 листопада 2014 року за тиждень перед згадуваним засіданням суду апеляційної інстанції; не згадує про існування оскаржуваних постанов і Тячівський районний суд, який в своїй ухвалі 19 січня цього року відмовляє ОСОБА_5 у заміні стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником ОСОБА_6. В цій ухвалі суд першої інстанції також наголошує на передчасності звернення із заявою про заміну стягувача, допоки постанови про закінчення виконавчого провадження не скасовано. Тим більше в цій ухвалі Тячівський районний суд констатує, що згідно листа відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції від 19 грудня 2014 року за №03-14/17667 виконавчі листи на виконанні у відділі виконавчої служби не перебувають. Це при тому, що згідно оскаржуваних ним постанов за місяць перед цим 20 листопада 2014 року виконавче провадження поновлено. Таким чином, зазначений факт є красномовним підтвердженням того, що оскаржувані ним постанови підроблялися так званими «задніми числами» не скоріше 19 грудня 2014 року. Отже, очевидність підроблення оскаржуваних постанов «задніми числами» є наглядною. Але протиправність дій відповідачів полягає не лише в цьому. Ще більш важливішою обставиною, яка вказує на протиправність їх дій є порушення ними норм статей 84 і 86 Закону України «Про виконавче провадження», що полягає в наступному. Із постанови в.о. начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 від 19 листопада 2014 року вбачається, що ним проведено перевірку виконавчого провадження №42533820, згідно якої постанова про закінчення виконавчого провадження визнана незаконною та підлягає скасуванню. В той же час, згідно норми статті 84 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які займають посади начальника відділу державної виконавчої служби не відносяться до осіб, яким надано право здійснювати перевірку законності виконавчого провадження. Отже, вчинення дій, які виходять за межі власних повноважень, ОСОБА_2 перевищив їх, що безумовно тягне за собою незаконність оскаржуваної ним постанови. В свою чергу незаконність постанови про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження обовязково обумовлює незаконність винесеної на її підставі постанови про відновлення виконавчого провадження, яку старшим державним виконавцем датовано наступним днем 20 листопада 2014 року.

Просить суд поновити строк на оскарження постанови в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2 про скасування процесуального документа від 19 листопада 2014 року та постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_3 про відновлення виконавчого провадження від 20 листопада 2014 року у виконавчому провадженні №42533820; визнати незаконною та скасувати постанову в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2 про скасування процесуального документа від 19 листопада 2014 року у виконавчому провадженні №42533820; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_3 про відновлення виконавчого провадження від 20 листопада 2014 року у виконавчому провадженні №42533820.

ОСОБА_7 відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2 надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження №42533820 по примусовому виконанню виконавчого листа Тячівського районного суду №2/307/47 від 24.02.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових витрат по справі в сумі 6066,80 гривень, з яких 1200 гривень за надання юридичної допомоги 9,45 гривень, судового збору при наданні позовної заяви та 57,35 гривень при поданні апеляційної скарги, 4800 гривень за проведення експертизи. Відділ не погоджується з викладеним у скарзі ОСОБА_1 від 06.02.2015 року про визнання незаконним та скасування постанови в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2 про скасування процесуального документу від 19.11.2014 року та постанови старшого державного відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_3 про відновлення виконавчого провадження від 20.11.2014 року по виконавчому провадженні №42533820 з наступних підстав. По-перше, при порушенні будь-яких конституційних прав чи законних інтересів, фізична або юридична особа звертається до суду, інших державних правозахисних органів, розраховуючи на те, що держава захистить її від неправомірних дій і допоможе поновити порушені права та законні інтереси. Про те, захист прав, свобод та інтересів не завершується прийняттям рішення компетентним органом. Після даного юридичного факту наступає процедура виконання прийнятого рішення. Вказує на те, що порушені права стягувача ОСОБА_4 так і не було поновлено. Звертає увагу на те, що стягувач по виконавчому провадженні ОСОБА_4 померла і виконавцем відділу держаної виконавчої служби винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Вказану постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2014 року винесену у звязку з смертю стягувача, скасовано в.о. начальника відділу ОСОБА_2 як таку, що винесена з порушенням закону, а саме ним було здійснено перевірку виконавчого провадження, за результатами якої встановлено, що державним виконавцем при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження порушено вимоги ст..37, 49 Закону України «Про виконавче провадження», так як така винесена без підтвердження інформації про те, що вказані правовідносини не допускають правонаступництва. По-друге, твердження скаржника про те, що оскаржувані ним постанови не існували станом на листопад місяць, так як в заявах державного виконавця відділу ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого документа від 18.12.2014 року жодним словом не згадуються не дає підстав вважати, що такі постанови не існували, бо такі факти скаржника нічим не підтверджуються. Як докази підроблення постанов скаржник вказує на факти, які нічим, знову ж таки не підтверджуються, на спростування чого відділ повідомляє: в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень наявні оскаржувані скаржником постанови, та на сьогоднішній день вказане виконавче провадження перебуває на виконанні у відділі, про що свідчить інформація про виконавче провадження, отримана з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; апеляційний суд Закарпатської області, скасовуючи ухвали Тячівського районного суду про видачу дублікатів виконавчих листів, не згадує про існування оскаржуваних постанов, так як такі постанови не були предметом розгляду справи, що перебувала в провадженні апеляційного суду і суду не було відомо про існування таких постанов; Тячівський районний суд Закарпатської області, виносячи 19.01.2015 року ухвалу про відмову у заміні сторони виконавчого провадження, в даному випадку стягувача з померлої ОСОБА_4 на її правонаступника ОСОБА_6, також, звичайно, не згадує про існування оскаржуваних постанов, так як йому не відомо про їх існування. Щодо твердження того, що в ухвалі від 19.01.2015 року Тячівський районний суд констатує, що згідно листа відділу від 19.12.2014 року вихідний №03-14/17667 виконавчі листи на виконанні у відділі не перебувають не заперечують та одночасно звертають увагу, що відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилають до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобовязаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови предявити його до виконання. Тому, враховуючи наведене вважає, що твердження скаржника про очевидність підроблення «задніми числами» оскаржуваних постанов не є обґрунтованим та нічим не підтверджується. По-третє, твердження скаржника про порушення в.о. начальника відділу ОСОБА_2 при винесенні 19.11.2014 року постанови про перевірку виконавчого провадження норм ст.. 84 та 86 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають спростуванню, так як відповідно до ч.2 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому законом, що скаржник не бере до уваги. Також, скаржник не бере до уваги норму ч.8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або суду. Твердження скаржника, якими він обґрунтовує свої вимоги, викладені в скарзі, вважає необґрунтованими, а тому просить в задоволенні скарги відмовити. В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, що доводи наведені в скарзі є безпідставними, а тому просить в їх задоволенні відмовити.

Розглянувши скаргу, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Тячівського районного суду від 21 червня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третьої особи Колодненської сільської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2014 року рішення Тячівського районного суду від 21 червня 2013 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким було зобовязано ОСОБА_1 не робити перешкоди у користуванні дорогою, яка веде до будинку №19 по вул. Б.Хмельницького в с. Колодне Тячівського району Закарпатської області, демонтувати споруджені ним ворота на цій дорозі, не ставити автомашину на цій дорозі та не загромаджувати цю дорогу посторонніми предметами, також було стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 судові витрати по справі в сумі 6066 грн.80 коп., з яких 1200 грн. за наданні юридичної допомоги, 9 грн.45 коп. судового збору при поданні позовної заяви та 57 грн.35 коп. при поданні апеляційної скарги, 4 800 грн. за проведення експертизи.

Виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 судових витрат по справі в сумі 6066 грн.80 коп., з яких 1200 грн. за надання юридичної допомоги, 9 грн.45 коп. судового збору при подання позовної заяви та 57 грн.35 коп. при поданні апеляційної скарги, 4 800 грн. за проведення експертизи в даній справі виданий стягувачу 24.02.2014 року (Т.2 а.с.94)..

Згідно постанови державного виконавця від 18.03.2014 року було відкрито виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа, виданого Тячівським районним судом 24.02.2014 року, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових витрат по справі в сумі 6066,8 гривень.

Постановою державного виконавця від 24.03.2014 року було закінчено виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого листа у звязку із смертю стягувачки ОСОБА_4

Відповідно до листів Тячівського районного суду від 26 травня 2014 року, які містяться в матеріалах цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третьої особи Колодненської сільської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в адресу відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції Тячівським районним судом було повернуто постанови про закінчення виконавчого провадження разом з виконавчими листами відносно ОСОБА_1 для належного виконання, оскільки у виконавчому документі допускається правонаступництво.

В постанові в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції від 19.11.2014 року за №03-23/48 зазначено, що при проведенні перевірки виконавчого провадження (за ЄДРВП №42533820) з приводу виконання виконавчого листа від 24 лютого 2014 року за №2/307/47 щодо стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 судових витрат по справі в сумі 6066 грн.80 коп., з яких 1200 грн. за надання юридичної допомоги, 9 грн.45 коп. судового збору при подання позовної заяви та 57 грн.35 коп. при поданні апеляційної скарги, 4 800 грн. за проведення експертизи, державним виконавцем відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_8 при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження порушено вимоги 37, 49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто постанова про закінчення винесена без підтверджуючої інформації, що вказані правовідносини не допускають правонаступництво, у звязку з чим дії державного виконавця визнані такими, що вчинені з порушенням си.ст.11, 31, 37, 49 Закону України «Про виконавче провадження» та зобовязано його відновити виконавче провадження.

Постановою в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2 від 19.11.2014 року було скасовано постанову державного виконавця від 24.03.2014 року про закінчення виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа, виданого Тячівським районним судом 24.02.2014 року, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових витрат по справі в сумі 6066,8 гривень.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_3 від 20.11.2014 року було відновлено виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа, виданого Тячівським районним судом 24.02.2014 року, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових витрат по справі в сумі 6066,8 гривень.

З довідки з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 09.04.2015 року за №113762 вбачається, що по виконавчому провадженню серії ВП № листопада 2014 року приймалося рішення, яким було скасовано постанову державного виконавця від 24.03.2014 року про закінчення виконавчого провадження, а 20 листопада 2014 року приймалося рішення про відновлення виконавчого провадження.

Відповідно до ст..49 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню також у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

За змістом ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Як встановлено в судовому засіданні державний виконавець, виносячи постанову від 24.03.2014 року про закінчення виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа, виданого Тячівським районним судом 24.02.2014 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових витрат по справі в сумі 6066,8 гривень,.у звязку із смертю стягувачки ОСОБА_4, діяв всупереч ст..49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки правовідносини в даній цивільній справі допускають правонаступництво.

Доводи ОСОБА_1 про підроблення оскаржуваних постанов посадових осіб відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції та відсутності інформації про них в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються довідкою з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 09.04.2015 року за №113762, в якій містяться дані про прийняття оскаржуваних постанов.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2, приймаючи постанову від 19.11.2014 року про скасування постанови державного виконавця від 24.03.2014 року, якою було закінчено виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа, виданого Тячівським районним судом 24.02.2014 року, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових витрат по справі в сумі 6066,8 гривень, а також старший державний виконавець цього ж відділу ДВС ОСОБА_3, приймаючи постанову від 20.11.2014 року про відновлення вказаного виконавчого провадження, діяли відповідно до закону та в межах повноважень, їх діями права та свободи заявника ОСОБА_1 не порушено, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_1, де заінтересовані особи - виконуючий обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2, старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування постанов виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції щодо відновлення виконавчого провадження слід відмовити.

Відповідно до ст..385 ч.1 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 подав скаргу до суду 06.02.2015 року після отримання ним 30 січня 2015 року копій оскаржуваних постанов у відділі державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції

Будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 раніше міг дізнатися про порушення свого права, матеріали справи не містять.

А тому, суд не вважає в даному випадку пропущеним строк звернення ОСОБА_1 до суду.

Керуючись ст. 387 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, де заінтересовані особи - виконуючий обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2, старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування постанов виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції щодо відновлення виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий: В.І. Бобрушко