Справа № 2-р/381/13/15 Головуючий у І інстанції Осаулова Н.А.
Провадження № 22-ц/780/6504/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 10.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Яруна Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року про роз'яснення рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

19 червня 2013 року рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя позовні вимоги задоволено частково.

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, в якій просила розяснити резолютивну частину рішення, а саме, що словосполучення «зобовязання сплатити позивачу» необхідно розуміти як «стягнути на користь позивача».

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року дану заяву було задоволено та розяснено резолютивну частину вищевказаного рішення суду, а саме: «зобовязати ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_3 різницю в частках вартості житлового будинку, надвірних будівель та споруд у сумі 40 911, 99 грн.» слід розуміти як «стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 різницю в частках вартості житлового будинку, надвірних будівель та споруд у сумі 40 911, 99 грн.».

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до п.1, ч.1, ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки резулятивна частина зазначеного рішення є незрозумілим для сторін спору, то у цьому випадку заявлені вимоги про розяснення змісту резолютивної частини рішення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково, зобовязано ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_3 різницю в частках вартості житлового будинку у розмірі 40 911, 99 грн. та зобовязано ОСОБА_2 провести за свій рахунок ремонтно-будівельні роботи по забезпеченню ізольованого користування приміщенням будинку.

У поданій заяві про розяснення рішення суду першої інстанції ОСОБА_3 просила розяснити значення словосполучення «зобовязати ОСОБА_2 сплатити» як «стягнути з ОСОБА_2М.», посилаючись на незрозумілість вказаної частини судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" передбачено, що відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення вказаної заяви, оскільки частина судового рішення є незрозумілою як для сторони заявника, так і для державного виконавця, що може унеможливити його виконання, а тому оскаржувана ухвала була постановлена з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема ст. 221 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваній ухвалі, а тому не можуть бути підставою для її скасування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: