КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/3820/15-ц
Провадження № 2/488/1775/15 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.12.2015 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Селіщева Л.І.,

при секретарі - Лебеденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про виключення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, який був накладений постановою Державного виконавця Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції і внесений до Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна від 18 лютого 2009 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 01.10.2014 року помер його батько ОСОБА_3, і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_2. У цій квартирі його матері ОСОБА_4, його братові ОСОБА_5 та йому належать по 1/4 частини на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.04.2007 року. При оформлені спадщини позивачу та третім особам стало відомо, що на усе спадкове майно був накладений арешт відповідний до постанови Державного виконавця Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна.

Позивач зазначає, що на час накладення арешту він був неповнолітнім та не мав будь-яких зобов'язань перед юридичними та фізичними особами, а тому не міг бути стороною виконавчого провадження, і через це він звернувся за роз'ясненням до Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції. З відповіді останнього вбачається, що арешт на вказану квартиру було накладено у звязку з примусовим виконанням виконавчого документу про стягнення з позивача боргу на користь юридичної особи, і згідно даних з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень дане виконавче провадження було завершено, і виконавчий документ було направлено на подальше виконання до ВДВС Баштанського РУЮ. В подальшому, у 2015 році вказане виконавче провадження було знищено.

Позивач вважає накладений арешт на його майно необґрунтованим через те, що він не має будь-яких невиконаних зобов'язань та не є боржником у виконавчому провадженні, тому він звернувся до суду для захисту своїх порушених прав як власника нерухомого майна.

В судове засідання позивач не зявився, проте надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив задовольнити його позов.

Представник відповідача - Корабельного ВДВС ММУЮ подала суду свої письмові пояснення, у яких вказала, що відносно боржника ОСОБА_2 на виконанні у їх відділі знаходилось виконавче провадження № 6736622 з примусового виконання судового наказу № 2-Н-63 від 17.01.2008 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ Приват Банк 2 553,91 грн., і 28.07.2009 р. дане виконавче провадження було завершено 28.07.2009 р. на підставі п. 10 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження. У лютому 2015 року дане виконавче провадження було знищено за закінченням строку зберігання.

Треті особи в судове засідання не зявилися, направили до суду заяви з проханням слухати справу в їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Заслухавши представника відповідача по справі, взявши до уваги заяви від позивача та третіх осіб, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судовим розглядом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження, винесеною державним виконавцем Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 26.03.2008 року, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 у звязку з примусовим виконанням виконавчого документу. Дане підтверджуються інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, у якому зроблений реєстраційний номер обтяження № 8474407 від 18.02.2009 року.

Між тим, судовим розглядом також встановлено, що на час накладення арешту позивач був неповнолітнім, що виключало можливість його бути боржником у виконавчому провадженні. Крім цього, з витягу з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна та листа Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції також вбачається, що арешт накладено на майно боржника ОСОБА_2, ідентифікаційний код якого - НОМЕР_1, а позивач має ідентифікаційний код - НОМЕР_2.

Із копії свідоцтва про право власності на житло від 17.04.2007 року вбачається, що квартира за вищевказаною адресою на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по 1/4 частині кожному.

Із постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2008 р., винесеної державним виконавцем Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_7 від 26.03.2008 р., вбачається, що виконавче провадження було відкрито на підставі судового наказу № 2-Н-63, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 17.01.2008 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ Приват Банк заборгованості у сумі 2 553,91 грн. У постанові про відкриття виконавчого провадження адресою боржника було вказано АДРЕСА_3, а із копії паспорту позивача вбачається, що починаючи з 1997 року він зареєстрований за такою адресою: АДРЕСА_4.

Із копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.07.2009 р., винесеної виконавцем Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 28.07.2009 року, вбачається, що вищевказане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, через те, що згідно довідки АДБ боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Усе вищевикладене дозволяє зробити суду висновок, що арешт нерухомого майна позивача був здійснений необґрунтовано і без належних правових підстав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10-11, 60, 75, 88, 208, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений постановою Державного виконавця Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 26.03.2008 р., та внесений до Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 8474407 від 18.02.2009 р.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Селіщева