Ухвала

іменем України

28 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Гончара В.П., Савченко В.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 26 457 грн 62 коп. заборгованості за договором кредиту, посилаючись на ті обставини, що позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання щодо сплати кредитних коштів та відсотків за користування ними, внаслідок чого станом на 4 вересня 2013 року утворилась заборгованість.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, платіжної картки та пін-коду до неї, а договір кредиту у письмовій формі укладений не був, відповідач не був ознайомлений з Правилами користування платіжною карткою.

Проте погодитися з висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. ст. 213, 303 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно з законом, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилають як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 17 березня 2008 року ОСОБА_6 звернувся до ПАТ «Акцент-Банк» із заявою про оформлення платіжної картки, яка разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами становлять договір про надання банківських послуг.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, не перевірив Умови та Правила надання банківських послуг, зокрема, порядку надання кредиту «Швидка готівка», не з'ясував, чи містить заява відповідача про надання кредиту умови його надання, користування грошима та погашення боргу.

Не перевірив доводів позивача про те, що в день звернення відповідача із заявою між ним та банком був укладений та підписаний договір кредиту, за яким відповідач отримав платіжну картку і почав користуватись грошима, не перевірив доказів, наданих банком на підтвердження своїх вимог, копії заяви, Умов і правил надання банківських послуг і розрахунок боргу, не надав їм відповідної оцінки.

А пославшись на те, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог, зробив передчасний висновок про відмову в задоволенні позову, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Апеляційний суд цих недоліків не усунув, на порушення ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та не навів мотивів на спростування висновків суду про неукладення договору кредиту, постановив ухвалу про залишення рішення суду без змін з порушенням норм процесуального права.

Невиконання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливлюює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та є підставою для скасування ухвалених судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Акцент-Банк» задовольнити, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко