АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3132/15
Справа № 638/7287/13-ц Головуючий І-ої інстанції: Руднєва О.О.
Категорія: поділ майна подружжя Доповідач: Коростійова В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коростійової В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення 2/3 частин грошових коштів у сумі 58867 гривень, як вартості частини спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом, який уточнила у липні.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 2/3 частини вартості автомобіля MITSUBISHI LANCER 9, державний номерний знак НОМЕР_1 у сумі 58867 грн.

В обґрунтування позову посилалась на те, що автомобіль був придбаний під час її шлюбу зі ОСОБА_3 і був їхньою спільною сумісною власністю. ОСОБА_3 продав його без її відома. Просила застосувати положення ч.ч. 2, 3 ст.70 СК України та відступити від рівності часток подружжя.

Справа розглянута за відсутності відповідача та його представника.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 ? частину вартості реалізованого майна подружжя у сумі 51800 грн. та витрати по сплаті судового збору - 518 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_4 у позові відмовити. При цьому посилається на: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушення норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції не оскаржила, подала письмові заперечення на апеляційну скаргу , вважала її безпідставною, а рішення суду - законним і обґрунтованим.

Перевіряючи законність і обгрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.70 СК України У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом першої інстанції встановлено, що з 26 вересня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 3 грудня 2012 року рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-12).

Встановлено також і не оспорюється відповідачем, що під час шлюбу сторони придбали автомобіль MITSUBISHI LANCER 9, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який був об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

27 вересня 2012 року відповідач ОСОБА_3, без згоди позивачки ОСОБА_4, продав вказаний автомобіль за 8000 доларів США.

Доказів того, що половину виручених від продажу спільного автомобіля коштів ОСОБА_3 передав ОСОБА_4, ОСОБА_3 не надав.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 ? частину грошей, які ОСОБА_3 одержав від реалізації спільного автомобіля у сумі 4000 доларів США, що за курсом НБУ на час ухвалення рішення 12,95 грн. складає 51800 грн. При цьому суд не знайшов підстав для застосування положень ч.ч. 2, 3 ст.70 СК України та збільшення частки ОСОБА_4 у спільному майні подружжя до 2/3 частин.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_3 на висновки суду не вплинув.

Суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 не надав належних і допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції, а його позиція щодо суті спору є суперечливою.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2014 року, яке набрало законної сили, встановлено, що 27 вересня 2012 року ОСОБА_3 продав автомобіль MITSUBISHI LANCER 9, державний номерний знак НОМЕР_1, який був спільною сумісною власністю подружжя, за 8000 доларів США (а.с.60-65).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що придбав автомобіль MITSUBISHI LANCER 9, державний номерний знак НОМЕР_1, у громадянина ОСОБА_6 за 8000 доларів США і після продажу вказаного автомобіля іншій особі за 8000 доларів США повернув борг ОСОБА_6 На підтвердження цього ОСОБА_3 надав суду апеляційної інстанції письмові розписки.

При цьому, будучи особисто обізнаним про наявність справи про поділ майна подружжя у суді з квітня 2013 року, вказані розписки до суду першої інстанції не надав (а.с.36).

Крім того, при розгляді справи про визнання договору купівлі-продажу автомобіля MITSUBISHI LANCER 9, державний номерний знак НОМЕР_1, недійсним у Дзержинському районному суді міста Харкова пояснював, що половину коштів з вартості автомобіля передав безпосередньо громадянці ОСОБА_4 у липні 2012 року, про що зазначено у рішенні Дзержинського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2014 року (а.с.60-65).

Безпідставним є і посилання ОСОБА_3 на спільний борг подружжя, який підлягав включенню у поділ спільного майна подружжя, оскільки такого позову ОСОБА_3 не заявляв.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не має.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: