У х в а л а

іменем україни

6 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Смоли» про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_1, на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що з 1 липня 2014 року вона працює на посаді радника директора з комерційної роботи державного підприємства «Смоли». Наказом відповідача від 21 квітня 2015 року № 44/К «Про накладання дисциплінарного стягнення» їй було оголошено догану за порушення трудової дисципліни - відсутності на робочому місці протягом всього робочого часу 23 березня 2015 року без поважної причини. Посилаючись на незаконність вказаного наказу, просила задовольнити позов.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_1, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просять судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що з 1 липня 2014 року по 17 серпня 2015 року ОСОБА_1 працювала на посаді радника директора з комерційної роботи державного підприємства «Смоли».

Наказом відповідача від 21 квітня 2015 року № 44/К «Про накладання дисциплінарного стягнення» їй було оголошено догану за порушення трудової дисципліни - відсутності на робочому місці протягом всього робочого часу 23 березня 2015 року без поважної причини.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника

На виконання розпорядження директора державного підприємства «Смоли» від 30 березня 2015 року № 31 ОСОБА_1 надала письмові пояснення, в яких зазначала, що після нарахування заробітної плати за лютий 2015 року дізналася про зміну графіку роботи підприємства і встановлення їй неповного робочого тижня, - чотирьох замість п'яти робочих днів. З наказом про суттєву зміну умов праці та з графіком роботи вона ознайомлена не була, тому вважала, що може самостійно, на свій розсуд, визначати дні виходу на роботу. У період із 23 березня 2015 року по 27 березня 2015 року відпрацювала чотири календарні дні з 08 год 00 хв. до 15 год. 30 хв., а саме: 24 березня 2015 року, 25 березня 2015 року, 26 березня 2015 року, 27 березня 2015 року, отже порушень трудової дисципліни нею допущено не було.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Порушення порядку зміни власником істотних умов праці, згідно положень ст. 32 КЗпП України, у вигляді встановлення замість п'яти робочих днів на тиждень - чотирьох, на що вказує позивач, не давало їй підстав на власний розсуд встановлювати режим роботи (виходів на роботу) та не може свідчити, що остання могла не виходити на роботу 23 березня 2015 року і цей день для неї був неробочим.

Виходячи з наведених пояснень ОСОБА_1, їй було відомо про те, що її робочий тиждень складає 5 днів, а відтак вона мала бути на роботі 23 березня 2015 року.

Отже, позивачем допущено порушення трудової дисципліни, що давало роботодавцю підстави для накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Зміна істотних умов праці у вигляді встановлення чотирьох замість п'яти робочих днів на тиждень, якщо такі мали місце, виходячи з підстав і предмету позову та суті порушення трудової дисципліни не мала значення для виконання працівником своїх обов'язків, а тому порушення порядку їх зміни на законність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не впливає.

Пов'язані із змінами істотних умов праці обставини з'ясуванню і встановленню при розгляді справи не підлягали.

Те, що судами безпідставно були зроблені висновки в цій частині не може тягти за собою їх скасування з формальних міркувань згідно із ч. 2 ст. 337ЦПК України.

За таких обставин висновки судів про відмову в задоволенні позову обґрунтовані, вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та встановленим на підставі поданих сторонами доказів обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні, вони не спростовують наведеного і зроблених у судових рішеннях висновків.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.О. Кузнєцов