Справа № 370/2136/13 Головуючий у І інстанції Тандир О.В.
Провадження № 22-ц/780/2896/15 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 46 12.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Приходька К.П., Воробйової Н.С.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 11 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Відділ Держземагенства у Макарівському районі Київської області, про визнаня рішення сільської ради, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а:

у вересні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Фасівської сільської ради № 12 від 20 вересня 2000 року йому було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,626 га з цільовим призначенням - для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,376 га, які розташовані по АДРЕСА_1, що посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 05 грудня 2000 року, зареєстрований у Книзі запису державних актів на право власності на землю за № 573.

Рішенням Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24 грудня 2008 року № 129-ХХІІ-У скл., «Про передачу у власність земельних ділянок» ОСОБА_6 було передано у власність земельну ділянку площею 0,10 га у АДРЕСА_1, що посвіддчеено державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрованого управлінням Держкомзему у Макарівському районі Київської області у Книзі записів реєстрації державних актів 24 червня 2009 року за № 43.

На підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2011 року ОСОБА_6 належну їй земельну ділянку відчужила на користь ОСОБА_2, який виготовив державний акт серії НОМЕР_4, зареєстрований у Книзі запису про державну реєстрацію державних актів та на право власності та постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за НОМЕР_5, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

При виготовленні позивачу кадастрового номеру виявлено, що частина земельної ділянки ОСОБА_2 розміром 0,0688 га накладається на земельну ділянку позивача в зв'язку з чим останній просив визнати недійсним рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_6 та витребувати з чужого незаконного володіння свою земельну ділянку. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 11 червня 2014 року позов задоволений частково.

Визнано недійсним рішення Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24 грудня 2008 року № 129-ХХІІ-У скл. в частині передачі у власність ОСОБА_6 земельної ділянки, площею 0,10 га у АДРЕСА_1 та витребовано у ОСОБА_2 з незаконного володіння земельну ділянку площею 0,0688 га із земельної ділянки загальної площі 0,626 га.

Стягнуто судові витрати.

В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішенням виконавчого комітету Фасівської сільської ради № 12 від 20 вересня 2000 року йому позивач є власником земельних ділянок загальною площею 0,626 га з цільовим призначенням - для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,376 га, які розташовані по АДРЕСА_1, що посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 05 грудня 2000 року.

На підставі рішення Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24 грудня 2008 року № 129-ХХІІ-У скл., ОСОБА_6 було передачу у власність земельну ділянку площею 0,10 га у АДРЕСА_1, частина якої площею 0,0688 га була передана за рахунок земельної ділянки позивача, в зв'язку з чим, суд визнав це рішення в частині передачі земельної ділянки ОСОБА_6, оскільки у встановленому порядку ця частина землі у позивача не вилучалася.

При цьому цю земельну ділянку витребувано у ОСОБА_2, який ділянку площею 0,10 га у АДРЕСА_1 купив у ОСОБА_6, оскільки вона вибула з володіння позивача не з його волі поперебуває в чужому незаконному володінні. Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Рішенням виконавчого комітету Фасівської сільської ради № 12 від 20 вересня 2000 року йому було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,626 га з цільовим призначенням - для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,376 га, які розташовані по АДРЕСА_1, що .

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 05грудня 2000 року, зареєстрований у Книзі запису державних актів на право власності на землю за № 573.

Рішенням Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24грудня 2008 року № 129-ХХІІ-У скл., «Про передачу у власність земельних ділянок» ОСОБА_6 було передано у власність земельну ділянку площею 0,10 га у АДРЕСА_1

На підставі вказаного рішення ОСОБА_6, було видано державний акт направо власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрованого управлінням Держкомзему у Макарівському районі Київської області у Книзі записів реєстрації державних актів 24 червня 2009 року за № 43.

У 2011 році відповідач ОСОБА_6, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки за № 1440 від 24 червня 2011 року укладеного між нею та ОСОБА_2, продала останньому вказану земельну ділянку.

На підставі даного договору ОСОБА_2, 10 листопада 2011 року отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, зареєстрований у Книзі запису про державну реєстрацію державних актів та на право власності та постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за НОМЕР_5, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

У 2012 році відповідно до вимог Земельного кодексу України, Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номеру, затвердженого постановою кабінету Міністрів України за № 749 від 18 серпня 2010 року, позивач з метою присвоєння належній йому земельній ділянці кадастрового номеру звернувся до землевпорядної організації Макарівської філії ТОВ«Українська експертна група», якою було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж його земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

09 лютого 2012 року за заявами землевпорядної організації про державну реєстрацію земельних ділянок, управлінням Держкомзему у Макарівському районі Київської області було проведено перевірку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок (присвоєння кадастрового номеру) та обмінного файлу, що підтверджується протоколами перевірки за № № 012, 012 та 012, в результаті чого було встановлено, що технічна документація із землеустрою та обмінні файли щодо земельної ділянки площею 0,25 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд) та площею 0,10 га (ведення ОСГ) відповідають умовам надання земельних ділянок: її цільового призначення, оцінки, кількості та якісних характеристик згідно із дозволом на розробку технічної документації, обмінні файли на ці земельні ділянки відповідають документації із землеустрою, а дані на земельні ділянки відповідають черговому кадастровому плану.

За наслідками перевірки на зазначені вище земельні ділянки було присвоєно кадастрові номери, НОМЕР_6 (ОЖБ) та НОМЕР_7 (ОСГ).

Разом з тим, в результаті перевірки технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок (присвоєння кадастрового номеру) та обмінного файлу щодо земельної ділянки площею 0,2700 га для ведення особистого селянського господарства було встановлено, що дані на цю земельну ділянку не відповідають її черговому кадастровому плану. Внаслідок зазначеної невідповідності присвоїти кадастровий номер на цю земельну ділянку було неможливо, оскільки було виявлено взаємне перекриття земельної ділянки позивача із земельною ділянкою ОСОБА_6.

Як вбачається із висновку експерта № 0815 від 25 квітня 2014 року за результатом проведення судової будівельно-технічної експертизи, на питання відповідності меж на місцевості межам земельних ділянок позивача та відповідача, зазначеним у право встановлюваних документах, експерт відповіді не надав, у звязку із ненаданням доступу позивачем при обстеженні обєктів дослідження спеціалістам землевпорядної організації, для винесення, з допомогою спеціального обладнання, в натурі поворотних точок земельної ділянки.

Однак, експертом було встановлено, що має місце зміщення меж земельної ділянки площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_8 по АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_2, згідно державного акту серії НОМЕР_9 в сторону земельної ділянки площею 0,2695 га, для ведення особистого селянського господарства, із земельної ділянки загальною площею 0,626 га по АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, згідно державного акту серії НОМЕР_10 від 05 грудня 2000 року та становить: по передній межі (АДРЕСА_1) на 24,721 м; (на Схемі № 1 відстань від точки 2 до точки 11); по задній межі на 17,071 м (на Схемі № 1 відстань від точки 14 до точки 6).

Площа накладання земельної ділянки площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_2, згідно державного акту серії НОМЕР_4 на земельну ділянку площею 0,2695 га, для ведення особистого селянського господарства, із земельної ділянки загальною площею 0,626 га по АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, згідно державного акту серії НОМЕР_11 від 05 грудня 2000 року становить 0,0688 га (688 кв.м). Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин).

За таких обставин, ОСОБА_3 з моменту отримання державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 05грудня 2000 року є власником зазначеної вище земельної ділянки.

Частиною першою ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України.

У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Отже, позивач став власником земельної ділянки з чітко визначеними та встановленими межами на місцевості ще у 2000 році.

Таким чином, коли у 2008 році Фасівська сільська рада Макарівського району Київської області спірним рішенням передала у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,10 га у АДРЕСА_1, яка частково накладається на земельну ділянку і ця частка у встановленому законодавством порядку для цього у позивача не вилучалася, таке рішення підлягає визнанню його недійсним, оскільки воно порушує право володіння, користування та розпорядження належною позивачу земельною ділянкою. Задовольняючи позов про витребування земельної ділянки, суд виходив з положень ст. 388 ЦК України і такий висновок суду також відповідає обставинам справи та вимогам цієї статті, оскільки ОСОБА_2 придбав земельну ділянку не безпосередньо у власнику, від якого вона вибула не з його волі.

Таким чином ці підстави, передбачені ст. 388 цього Кодексу дають право витребувати земельну ділянку у спосоіб задоволення віндикаційного позову.

Оскільки сторони є власниками своїх земельних ділянок даний спір підсудний цьому суду, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що справа має розглядатися судом адміністративної юрисдикції.

Посилання на те, що у справі беруть участь три відповідача, про несумісність розглянутих вимог.

Посилання на те, що межі ОСОБА_6 були виділені у натурі у 2009 році з присвоєнням кадастрового номеру не має правового значення, оскільки земельна ділянка позивачу надана раніше, в той час коли Державний земельний кадастр ще не існував, тому при передачі земельної ділянки у власність відповідачу, земельну ділянку позивача у кадастрі не було видно, що і призвело до такого накладання.

Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача тимчасово був присвоєний кадастровий номер не приймається до уваги, оскільки цей період спірним періодом не охоплюється. Крім того була виявлена невідповідність технічної документації щодо його присвоєння.

При цьому заявляючи клопотання про призначення повторної експертизи, відповідачами не було доведено належними та допустимими доказами сумнівність накладки для вирішення питання про визнання його неповним або неясним, а самі висловлювання про це є лише припущеннями. Інші вказані доводи не є підставами для скасування рішення суду.

За таких обставин рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права в зв'язку з чим апеляційна скарга як необгрунтована підлягає відхиленню. Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 11 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді