Номер провадження: 22-ц/785/3396/15
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2015 року у справі за позовом Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 8824,59 грн. та заборгованості в розмірі 220,95 грн. за обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову посилались на те, що 26.11.2008 року між КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго" та ОСОБА_2 було укладено договір про купівлю-продаж послуг з централізованого опалення та додаток до договору на купівлю-продаж послуг по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових мереж, відповідно до яких боржник зобов'язаний оплачувати надані послуги не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оскільки ОСОБА_2 не оплачує надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість, тому КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго" звернулось до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.01.2015 року відмовлено в задоволенні позову КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго".

У апеляційній скарзі КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для стягнення заборгованості з відповідача відсутні, оскільки через відсутність належного опалення квартира з травня 2009 року самовільно відключена від централізованого опалення, тому такі послуги ОСОБА_2 не споживав.

Проте із такими висновками суду погодитися не можна, суд прийшов до них без повного з'ясування обставин справи, із неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на таке.

Судом встановлено, що КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго", як виробник теплової енергії надає послуги з централізованого опалення населенню, у тому числі ОСОБА_2, який проживає у АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності.

26.11.2008 року між КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго" та ОСОБА_2 укладено договір про купівлю-продаж послуг з централізованого опалення та додаток до договору на купівлю-продаж послуг по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових мереж.

Пунктом 10.2 договору на купівлю-продаж послуг з централізованого опалення від 26.11.2008 передбачено, що договір може бути розірваний достроково у разі відключення споживача від користування послугами виконавця, у встановленому законом порядку.

Тарифи з опалення затверджені рішеннями виконкому Ізмаїльської міської ради (а.с.11-14).

Відповідачу відкрито особовий рахунок НОМЕР_1, за яким обліковуються надані послуги з теплопостачання та рахується заборгованість, яка станом на 01.06.2014 року складає: за послуги з централізованого опалення в розмірі 8824,59 грн., за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення 220,95 грн. (а.с.2).

Як вбачається з матеріалів справи, 13.01.2009 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго" в якій посилався на неякісне надання послуг з різних причин, а саме: відсутність належного опалення, яке призвело до погіршення технічного стану квартири та захворювання малолітньої дитини.

10.03.2009 року він знову звернувся до КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго" та повідомив, що він хоче розірвати договір про купівлю-продаж послуг з централізованого опалення та просив надіслати на його адресу працівників підприємства для здійснення відключення його квартири від мережі централізованого опалення, про що скласти акт.

В листі від 21.04.2009 року на адресу КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго" він повідомив, що здійснив самовільне відключення від мережі централізованого опалення.

08.05.2009 року КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго" на підставі листа ОСОБА_2 від 21.04.2009 року було складено акт №77 про порушення порядку відключення від системи централізованого опалення, яким встановлено самовільне відключення від централізованого теплопостачання (а.с.45).

За таких обставин, між сторонами виникли правовідносини щодо надання та оплати послуг з централізованого опалення.

За правилами, передбаченими ст.ст.901,902 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, а саме: споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Питання відключення від мережі централізованого опалення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України № 630 від 21.07.2005 року (далі Правила).

З метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків Правила передбачають відключення від мереж централізованого опалення не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

Відповідно до п. 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення забороняється.

Відповідно до п. 26 Правил відключення споживача від мережі централізованого опалення здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування, відповідно до Закону України "Про теплопостачання", схемою теплопостачання, за умови безперебійної роботи інженерного обладнання та вжиття заходів щодо дотримання прав в суміжних приміщеннях, вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4 (далі - Порядок), передбачено, що відключення від мережі централізованого опалення відбувається на підставі рішення діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом цього Міністерства 169 були внесені зміни до Порядку, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення окремих квартир багатоквартирного будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Крім того, порядком визначено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення він повинен звернутися до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі (далі - Комісія) з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо-будинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мереж централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з центрального опалення

Тобто відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника жилого будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг та власника або наймача квартири. Після закінчення робіт складається акт про відключення, який подається відповідній комісії для затвердження і є єдиною підставою для зняття з обліку та припинення відповідних нарахувань.

Дозвіл на відключення споживача від користування послугами із централізованого опалення та гарячого водопостачання надається органами місцевого самоврядування.

З листа КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго" від 08.09.2011 року (а.с.59) на адресу ОСОБА_2 вбачається, що йому було роз'яснено вимоги чинного законодавства відносно процедури реалізації права споживачів на відмову від послуг теплопостачання та рекомендовано оформити документи, які підтверджують законність відключення або відновити систему центрального опалення його квартири.

За змістом відповіді Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 27.04.2015 року, в 2009 році діяла постійно діюча міжвідомча комісія по розгляду питань відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання в місті Ізмаїлі у відповідності до Положення "Про роботу постійно діючої міжвідомчої комісії по розгляду питань відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання в місті Ізмаїлі", затвердженого рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №1203 від 02.10.2008 року.

У теперішній час зазначена комісія діє у відповідності до Положення "Про роботу постійно діючої міжвідомчої комісії по розгляду питань відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання в місті Ізмаїлі", затвердженого рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №750 від 27.05.2011 року.

Власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 за період з 2009 року по теперішній час до даної комісії не звертався.

Таким чином, квартира ОСОБА_2 була відключена від централізованої мережі теплопостачання з порушенням встановленого порядку, тому, не можна вважати, що відповідач не є споживачем послуг з централізованого опалення.

Суд першої інстанції на викладені обставини уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті справи.

При вирішенні питання щодо терміну, за який повинен відповідач здійснити оплату, суд виходить з наступного.

З заяви ОСОБА_2 від 25.11.2014 року (а.с.26) вбачається, що він посилається на пропуск строку позовної давності як на одну із підстав відмови в задоволенні позову КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго".

Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.2011 КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго" звернулось до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості (а.с.9), за результатами розгляду якої було видано судовий наказ № 1510/496/12 від 10.10.2011 року.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 07.03.2012 року судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги на користь КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго" було скасовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, на яку має право позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У ч.1 ст. 95 ЦПК України зазначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів чи витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Однак судом першої інстанції, не оцінена перерва перебігу строку позовної давності, оскільки подання заяви про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, в контексті положень ч.2 ст. 264 ЦК України є обставиною, яка перериває перебіг позовної давності.

Оскільки КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу 15.09.2011 року, тим самим перервало строк позовної давності, а позовну заяву подано 20.06.2014 року, тому підстав для його застосування не має і стягненню з ОСОБА_2 підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 8824,59 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення в розмірі 220,95 грн.

Заперечення відповідача щодо поганої якості послуг з теплопостачання не приймаються до уваги, оскільки такі обставини підтверджуються певними доказами, які є лише за грудень 2008 року та січень, лютий, березень 2009 року (а.с.34,54,55), а нарахування заборгованості було розпочато з травня 2009 року(а.с.2-4), і матеріали справи не містять відомостей про неналежне опалення як причину невисокої температури за період стягнення, а саме: з травня 2009 року по травень 2014 року.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті справи про задоволення позовних вимог КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго" в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

До судових витрат позивача відноситься судовий збір у розмірі 243,60 грн. за подання позовної заяви до суду та судовий збір у розмірі 121,80 грн. за подання апеляційної скарги на рішення суду, що разом складає 365,40 грн.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2015 року скасувати, ухвалити нове.

Позов Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 8824,59 грн., заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в розмірі 220,95 грн., судові витрати в розмірі 365,40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: