Справа № 175/282/14-ц
Провадження № 4-с/175/26/15
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Борисова С.А.,

при секретарі Єльшиній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ювілейне скаргу Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-1» про визнання неправомірними дій державного виконавця, щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06.02.2015 року по примусовому виконанню судового наказу у справі №2н-175/282/14-ц,

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора-1» звернулося до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_1 від 06 лютого 2015 року йому, як стягувачу, було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 27 травня 2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на їхню користь заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та витрати по сплаті судового збору, у зв'язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у виконавчому листі відсутній індивідуальний ідентифікаційний номер боржника. Вважав таку постанову незаконною та просив її скасувати, зобовязавши відділ державної виконавчої служби прийняти до провадження вищевказаний виконавчий лист.

Представник Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-1» до суду не зявився, про час, дату та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Представник відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного до суду не зявився, про причини неявки не повідомив, що на розсуд суду не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Встановлено, що 27 травня 2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ №2н-175/282/14-ц від 21 лютого 2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-1» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 2992,77 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 121,80 грн., який надійшов на виконання до відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_1 від 06 лютого 2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу з тих підстав, що виконавчий документ не відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у судовому наказі відсутні індивідуальні ідентифікаційні номери боржників (реєстраційний номер виконавчого провадження 46377363).

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, якими є зокрема видані судами виконавчі листи.

Вимоги до виконавчого документу визначені статтею 18 Закону, яка передбачає зазначення у ньому серед іншого: повного найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по-батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуального ідентифікаційного номеру стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номеру і серії паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інших ідентифікуючих даних про боржника, якщо вони відомі суду.

Невідповідність виконавчого документа вимогам статті 18 цього Закону є підставою відмови у відкритті виконавчого провадження (п.6 ч.1 ст.26 Закону).

Аналізуючи наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про необґрунтованість постанови державного виконавця (тобто не врахування ним усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення), оскільки зазначення у виконавчому листі ідентифікаційного номеру боржника, як і інших ідентифікуючих даних, можливе лише за наявності таких відомостей у суду.

З матеріалів справи вбачається, що у виконавчому документі були вказані прізвище, ім'я, по батькові і місце проживання боржника, що дозволяє у повній мірі ідентифікувати його особу. У разі ж необхідності державний виконавець не позбавлений можливості в межах наданих йому статтею 11 Закону повноважень встановити ідентифікаційний номер боржника на стадії виконавчого провадження, на відміну від заявника (стягувача), якому збирання та поширення конфіденційної інформації про боржника чи його персональних даних прямо заборонено ст. 32 Конституції України, ст. 302 ЦК України.

Крім цього, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

За прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок (рішення ЄСПП у справі «ОСОБА_4 проти Італії»). Європейський суд дотримується думки, що неможливість особи домогтися виконання рішення протягом тривалого часу становить втручання у його право на мирне володіння своїм майном у сенсі пункту 1 статті 1 Протоколу №1 до Конвенції. (рішення ЄСПП у справі «Шмалько проти України»). Обов'язок забезпечувати ефективну реалізацію прав, захищених цим документом, має бути результатом позитивних обов'язків держави (зокрема, рішення ЄСПП у справі «X і Y проти Нідерландів»), ці позитивні зобов'язання повинні встановлювати певні засоби, потрібні для захисту права на власність (рішення ЄСПП у справі «Лопез Остра проти Іспанії»).

Таким чином, невжиття органами влади певних заходів для виконання судового рішення з формальних підстав, суперечить положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду, тому постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не може вважатись правомірною.

Приймаючи до уваги, що на інших перешкод для відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не зазначено, суд зобовязує орган державної виконавчої служби відкрити виконавче провадження за вищевказаним судовий наказом.

Керуючись ст.ст.10, 57-60, 208-209, 213-215, 386-387 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.11, 17, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

у х в а л и в:

Скаргу Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-1» про визнання неправомірними дій державного виконавця, щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06.02.2015 року по примусовому виконанню судового наказу у справі №2н-175/282/14-ц - задовольнити.

Постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06 лютого 2015 року (реєстраційний номер виконавчого провадження 46377363) визнати неправомірною та скасувати.

Поновити Комунальному підприємству «Житлово-експлуатаційна контора-1» строк для предявлення до виконання судового наказу, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 27 травня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за надані послуги з утримання будинків та прибудинкових територій.

Зобов?язати відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції відкрити виконавче провадження на підставі судового наказу №2н-175/282/14-ц від 21 лютого 2014 року, виданого 27 травня 2015 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора-1» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 2992,77 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 121,80 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в пятиденний строк з дня її проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя С.А.Борисов