АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/ 2242 /2015 р. Головуючий у І інстанції Ластовка Н.Д.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпровського району м. Києва Морозова Вячеслава Юрійовича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року в справі за позовом першого заступника прокурора Дніпровського району м. Києва в інтересах Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації ), Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_2 про стягнення суми,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року повернуто справу за позовом першого заступника прокурора Дніпровського району м. Києва в інтересах Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації ), Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_2 про стягнення суми заявникові.

У апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпровського району м. Києва Морозов В.Ю. просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника прокуратури Дніпровського району м. Києва Ільяшенка А.В. , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити , ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню , а ухвала суду - скасуванню.

Повертаючи позовну заяву Першого заступника прокурора Дніпровського району м. Києва, подану в інтересах Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації), Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_2 про стягнення суми , суд виходив з того , що заяву подану від імені позивача особою , яка немає повноважень на ведення справи.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна , оскільки він не ґрунтується на вимогах закону та обставинах справи.

Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом.

Такі випадки передбачені, зокрема, ст. ст. 20, 33, 36-1 Закону України "Про прокуратуру" та ст. 45 ЦПК України, відповідно до якої прокурор може звертатися до суду із заявою про захист прав, свобод та інтересів громадянина або держави й може здійснювати представництво на будь-якій стадії процесу.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99(справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, у звязку із чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову та зазначає, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Формами представництва є: звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб; участь у розгляді судами справ; внесення апеляційного, касаційного подання на судові рішення або заяви про їх перегляд за нововиявленими обставинами.

Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Цивільним процесуальним законом не передбачено обов'язку прокурора додавати до заяви документи, що посвідчують його повноваження як представника громадянина чи держави .

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в пункті 10 постанови від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" , що згідно зі статтею 121 Конституції України ( 254к/96-ВР), частиною другою статті 45 ЦПК ( 1618-15 ) і статтями 35, 361-1, 56 Закону України "Про прокуратуру" ( 1789-12 ) прокурором, який може шляхом пред'явлення позову в суді першої інстанції або на будь-якій стадії цивільного процесу здійснювати представництво громадян у випадках, передбачених законом, і представництво держави, підстави якого обґрунтовує сам, є: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори та прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Повноваження такого прокурора на участь у судовому засіданні, коли він діє на виконання конституційної функції представництва, підтверджуються службовим посвідченням.

У справах, в яких прокурор не виконує функції представництва, а прокуратура виступає як сторона в цивільному процесі, повноваження їх представника, крім керівника прокуратури, повинні підтверджуватися документами, визначеними статтею 42 ЦПК України.

У позовній заяві , яку пред'явив прокурор в інтересах держави в особі Департаменту охорони виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) , Київської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги , він просив стягнути з відповідача грошові кошти , які були витрачені з державного бюджету на лікування ОСОБА_5, якій під час ДТП , яка сталася з вини відповідача були заподіянні тілесні ушкодження середнього ступеня.

Згідно із п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545 " Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням" визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями

обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора.

У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Суддя при вирішенні питання про прийняття заяви, на зазначені положення закону уваги не звернув і помилково дійшов висновку про повернення на підставі п.3 ст. 121 ЦПК України позовної заяви першого заступника прокурора Дніпровського району м. Києва, яка пред'явлена в інтересах держави, в особі Департаменту охорони виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) , Київської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_2 про стягнення на користь держави в особі Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) завданої шкоди в розмірі 1 369,27 грн..

За таких обставин, ухвалу суду законною і обґрунтованою назвати не можна , а тому така ухвала підлягає скасуванню, а питання прийняття позовної заяви - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,304,307,312,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпровського району м. Києва Морозова Вячеслава Юрійовича задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року скасувати, а питання прийняття позовної заяви направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: