АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5367/15 Головуючий І інстанції -
Справа: № 643/839/14-ц Єлізаров І.Є.
Категорія: договірні Доповідач - Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І.,Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В., Красношаапка К.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 03 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № CL-707/121/2008, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 48 107,00 USD, з кінцевим строком повернення 03 липня 2014 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Договорі.

12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, таким чином до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права щодо права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором.

03 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № SR-707/121/2008, відповідно до якого ОСОБА_4 зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 його боргових зобов'язань за кредитним договором № CL-707/121/2008, в повному обсязі таких зобов'язань. Згідно статті 1 договору поруки № SR-707/121/2008, Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до Поручителя, чи до обох одночасно.

У зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість по тілу кредиту в розмірі 46 760,09 USD, заборгованість по не сплаченим відсоткам в розмірі 9 327,33 USD, пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1 636 319,61 гривен та судові витрати до суду у розмірі 3654,00 гривень. Також позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість по договору про кредитування поточного рахунку (овердрафт) у розмірі 15 798,29 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що Московським РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області порушене кримінальне провадження за його заявою з приводу незаконного заволодіння автомобілем та на даний час триває досудове слідство.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що вона не може бути поручителем за вказаним кредитним договором, оскільки додатковий договір до кредитного договору про змінення порядкупідвищення процентної ставки по кредиту був укладений без згоди поручителя.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року позовні вимоги були задоволені: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором 2084626,36 грн. та судовий збір в сумі 3654 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по договору про кредитування поточного рахунку (овердрафт) у розмірі15798, 29 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 листопада 2014 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5 та змінено рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні позовних вимог до неї.

ОСОБА_6 також було подано апеляційну скаргу, в якій він зазначав, що судом першої інстанції при розгляді справи не було встановлено, що кредит був отриманий для придбання автомобіля. Апелянт стверджував, що Банк неправомірно заволодів зазначеним автомобілем та незаконно здійснив його продаж, за фактом чого на теперішній час триває досудове слідство.

Апеляційна скарга містила також посилання на те, що гроші, отримані від реалізації автомобіля, не були спрямовані на погашення суми заборгованості за кредитом, а тому належних доказів в обґрунтування позовних вимог позивач не надав.

Крім того, ОСОБА_6 стверджує, що розрахунок заборгованості, на підставі якого ухвалювалось рішення суду першої інстанції, не містить ані схеми нарахування пені за прострочену заборгованість, ані порядку здійснення нарахування суми процентів, і йому незрозуміло, яким чином позивач проводив обчислення та з яких саме розмірів відсотків від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного зобов'язання виходив позивач.

Також відповідач посилається на те, що сума нарахованої пені набагато перебільшує суму кредиту за договором, вважає це наслідком несправедливого нарахування пені банком, та вказує на те, що суд в такому випадку повинен був зменшити розмір неустойки.

І врешті ОСОБА_6 зазначав, що в резолютивній частині рішення було задоволено вимоги позивача про стягнення з нього заборгованості за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафту), проте в тексті рішення відсутні будь-які обґрунтування правомірності стягнення з відповідача овердрафту, що є порушенням вимог законодавства України.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено та скасоване рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором були залишені без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року рішення суду апеляційної інстанції від 17 лютого 2015 року скасовано, та ухвалено направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

З урахуванням того факту, що рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 листопада 2014 року, яким за апеляційною скаргою ОСОБА_5 було змінено рішення районного суду та відмовлено у задоволенні позовних вимог до неї, ніким не скасовано, є чинним, судова колегія переглядає рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року в частині, що стосується ОСОБА_2

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, 03 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 48 107 дол. США з кінцевим терміном повернення до 03 липня 2014 року та сплатою відсотків у порядку та розмірах, встановлених у договорі.

Цього ж дня між цими ж сторонами було укладено договір про кредитування поточного рахунку (овердрафта) з лімітом овердрафту 13400 гривень.

Внаслідок неналежного виконання боржником своїх грошових зобов'язань станом на 10 січня 2014 року утворилася заборгованість, розмір якої складає за кредитним договором - 2 084 626,36 грн., за договором кредитування поточного рахунку (овердрафта) - 15798,29 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за вищезазначеними договорами, має прострочену заборгованість, яка повинна бути стягнута з нього та поручителя.

Судова колегія погоджується із висновком районного суду в частині, що переглядається, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, відповідно до умов якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором від 03 липня 2008 року.

Оформлюючи відступлення права вимоги (ст. ст. 513, 514, 516, 517, 651, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож до останнього перейшли права первинного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти зобов'язання.

Апеляційні доводи щодо ненадання позивачем належних та допустимих доказів дійсності вищезазначеного договору судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. На день розгляду Апеляційним судом скарги представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, вищезазначений договір є чинним, ОСОБА_2 він не оскаржувався. У справі ж, що переглядається, цей договір не є предметом спору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідачів є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, які визначені кредитним договором.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути солідарно з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 03 липня 2008 року, а також стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором від 03 липня 2008 року про кредитування поточного рахунку (овердрафт).

Переглядаючи рішенняМосковського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поручителя за кредитним договором, Апеляційний суд Харківської області рішенням від 25 листопада 2014 року змінив рішення районного суду, відмовивши у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4, та ухвалив стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 03.07.2008 року в сумі 2084626 грн. 36 коп. та судовий збір у розмірі 3654 грн.

На день перегляду Апеляційним судом Харківської області рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою представникаОСОБА_2, ОСОБА_3, вищезазначене рішення є чинним, жодною стороною воно не оскаржувалось, позивач підтримує свій позов в частині, що стосується стягнення заборгованості за кредитним договором та договором кредитування поточного рахунку (овердрафта) з ОСОБА_2

Як свідчать матеріали справи, в зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору від 03 липня 2008 року та договору кредитування поточного рахунку (овердрафту) від цього ж числа утворилась заборгованість: 2 084 626,36 гривень та 15798,29 гривень відповідно.

Апеляційні доводи ОСОБА_2 щодо неправильності розрахунку заборгованості за договором кредиту судова колегія вважає безпідставними, оскільки, не заперечуючи самого факту наявності заборгованості за цим договором, будь-яких об'єктивних та беззаперечних доказів додаткового погашення такої заборгованості ОСОБА_2 суду не надав.

Не знайшли свого підтвердження також і доводи ОСОБА_2 щодо вилучення у нього Банком автомобіля, придбаного за рахунок кредитних коштів, для погашення вказаного боргу.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України з метою сприяння всебічному та повному з'ясуванню обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, Апеляційним судом роз'яснювались ОСОБА_2 правила ст.ст.10, 60 ЦПК України щодо обов'язку сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, двічі за його клопотанням надавався час для надання таких доказів та отримання правової допомоги.

З урахуванням наведеного, на підставі наданих суду доказів, судова колегія вважає надані розрахунки щодо заборгованості за кредитним договором та договором кредитування поточного рахунку (овердрафту) правильними, зробленими відповідно до умов вищезазначених договорів, що були погоджені сторонами на момент їх укладання.

Щодо застосування строків позовної давності, судова колегія зважає на наступне.

Як свідчать матеріали справи та чого не заперечує сам відповідач ОСОБА_2, із заявою про застосування строків позовної давності у районному суді він не звертався. Подана така заява ним лише17.11.2015 року під час судового засіданні Апеляційного суду Харківської області.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Така правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі № 6-780цс15 та є обов'язковою для застосування усіма судами України у відповідності до ст.360-7 ЦПК України.

Таким чином, судова колегія погоджується із висновками районного суду в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та договором кредитування поточного рахунку (овердрафту) від 03 липня 2008 року

Інші доводи, викладені представником ОСОБА_2, ОСОБА_3, в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором від 03 липня 2008 року та в частині стягнення заборгованості за договором кредитування поточного рахунку (овердрафту) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -