АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3184/15 Справа № 186/345/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бондарьова Г. М. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування вимог посилається на те, що 25.08.2006 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № PVE0RХ00470056, відповідно до якого останій отримав кредит у сумі 1716,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.08.2007 року включно. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" "Стандарт" складає між сторонами Договір.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, а тому станом на 28.01.2013 року має заборгованість перед позивачем за кредитним договором у сумі 37530,79 грн., що складається із: заборгованості за кредитом - 1716,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 12377,18 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 320,76 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 20853,48 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 1763,37 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість за кредитним договором, судові витрати по справі в розмірі 375,31 грн.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском строків позовної давності.

В апеляцій скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Вислухавши представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що 25 серпня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № PVE0RХ00470056, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 1716,00 грн. на строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення 25.08.2007 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 27,46 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 156,00 грн., в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, комісії в обумовлені у Заяві позичальника строки.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 28.01.2013 року має заборгованість перед позивачем за кредитним договором у сумі 37530,79 грн., що складається із: заборгованості за кредитом - 1716,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 12377,18 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 320,76 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 20853,48 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 1763,37 грн.

Згідно вказаного розрахунку ОСОБА_2, починаючи з дня отримання грошових коштів 25.08.2006 рок та по 28.01.2013 року, жодного платежу з повернення кредитних коштів, сплати процентів, винагороди та комісії не здійснював.

Таком чином, строк позовної давності для позивача почав відраховуватися з 25.08.2007 року, проте банк звернувся до суду лише 18.02.2013 року, з пропуском строку позовної давності.

Встановивши зазначені обставини, перевіривши доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 207, 257, 258, 259, 267, 546-549, 628, 654, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" та враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, обгрунтовано ухвалив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" "Стандарт" складає між ним та ОСОБА_2 кредитно - заставний договір, про що свідчить підпис останнього у Заяві позичальника № PVE0RХ00470056 від 25.08.2006 року та що відповідно до п.п. 5 Умов строк позовної давності було збільшено до п'яти років, не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ч. 1 ст. 626, ст. 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статтей 526, 530, 610 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Окрім цього частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №PVE0RХ00470056 від 25.08.2006 року, в якому містяться всі істотні умови договору (сума отриманого кредиту, валюта кредиту, строк дії договору, розмір процентів за користування кредитом, розмір щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту, погашення кредиту щомісячними платежами). Строк дії договору зазначений з 25.08.2006 року по 25.08.2007 року. Договір підписаний особисто уповноваженою особою Банку та Позичальником.

Проте Умови надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" "Стандарт" (а.с.7-14) не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 був ознайомлений саме з цими Умовами під час укладення кредитного договору з Банком. Умови не містять дати їх затвердження, підпису Позичальника. Тому посилання позивача на Умови, як на договір, яким було збільшено позовну давність є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

З кредитного договору № PVE0RХ00470056 від 25.08.2006 року вбачається, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" надав ОСОБА_2 у кредит грошові кошти у розмірі 1716,00 грн. з кінцевим терміном повернення 25.08.2007 року.

Таким чином, перебіг строку позовної давності для звернення Банку з позовом до суду почався з 25.08.2007 року.

Позивач звернувся до суду з позовом лише 18.02.2013 року, що дало підстави ОСОБА_2 заявити клопотання про застосування строків позовної давності (а.с.60).

Позивач не заявляв суду вимоги щодо поновлення строку позовної давності, не надав відомостей про наявність поважних причин пропуску строку позовної давності або про переривання цього строку.

Позивач продовжував щомісячно нараховувати проценти та штрафні санкції за прострочення зобов'язання по поверненню кредитних коштів після закінчення строку дії договору, що свідчить про обізнаність позивача про порушення свого права.

Інші доводи апеляційної скарги позивача щодо неповноти встановлення судом першої інстанції обставин справи, неправильного та неповного дослідження доказів та їх оцінки, які призвели до ухвалення неправомірного рішення також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують висновки суду та встановлені ним обставини, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" - відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова