Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1041/15 Головуючий у 1 інстанції: Кравченко Л.Ю.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про збільшення частки у праві спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про збільшення частки у праві спільної часткової власності.

У позові зазначалось, що 27.06.2009 року між позивачем та ОСОБА_7 було укладено шлюб. 28.07.2009 року позивач разом з ОСОБА_7 за 40000 доларів США придбала у спільну часткову власність по 1/2 частині кожному трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. У червні 2011 року вона з ОСОБА_7 вирішили зробити реконструкцію квартири. Для чого між нею та ФОП ОСОБА_8 в інтересах сім'ї було укладено договір підряду №1-0106/11 від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Позивач робила реконструкцію квартири власними силами. 24.01.2014 року ремонт був закінчений. На теперішній час їй належить 2/3 частини квартири, а батькам померлого ОСОБА_7, які є відповідачами по справі, належить 1/3 частина квартири. Після проведеного ремонту вартість квартири збільшилася на 148566 грн. та неможливо відокремити зроблене поліпшення квартири.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати за нею право власності на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 вересня 2014 року рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014 року ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 вересня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що позивачкою не доведено здійснення нею поліпшення квартири з додержанням встановленого порядку використання спільного майна та за згодою інших співвласників.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_3, перебуваючи з червня 2009 року у шлюбі з ОСОБА_4 у липні 2009 року разом придбали у спільну часткову власність , по 1/2 частині кожному, квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину указаної квартири, яку прийняли спадкоємці першої черги дружина - ОСОБА_3. та батьки - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Орджонікізевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2012 року визнано право власності у порядку спадкування за законом за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/6 частині указаної квартири за кожним. ОСОБА_3. належить 2/3 частини квартири.

Отже, спадщина була прийнята спадкоємцями в рівних частках за кожним спадкоємцем.

24 травня 2014 року згідно з договором дарування відповідачі подарували свої частки у квартирі ОСОБА_6.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12.05.2015 року в якості співвідповідача у даній справі залучено ОСОБА_6

Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами третьою, четвертою статті 357 ЦК України передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Згідно зі ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3. 01 червня 2011 року уклала договір підряду № 1-0106/11 з ФОП ОСОБА_8 на ремонт вищезазначеної квартири ( .с. 10.).

Згідно з декларацією про готовність об"єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області 30 січня 2014 року будівництво було почато 30 грудня 2013 року, закінчено 24 січня 2014 року ( а.с. 13-15).

Після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини в установлений законом строк звернулися ОСОБА_3. та батьки - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що вбачається з спадкової справи та встановлено рішенням Орджонікізевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2012 року у справі № 2/0818/2486/2012, а 28.01.2013 року проведено державну реєстрацію права власності на 1/3 частки спірної квартири за ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Доводи позивачки про те, що тільки в судовому засіданні їй стало відомо, що відповідачі 28.01.2013 року стали співвласниками спірної квартири не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини спростовуються заявою позивачки до нотаріальної контори про прийняття спадщини від 02.07.2011 року , після смерті ОСОБА_7, в якій вона зазначає, що крім неї є ще спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ( а.с. 21). 14.06.2013 року було ухвалено рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 3352388/13-ц про визначення порядку користування спірною квартирою та вселення. Дане рішення позивачкою було оскаржено, проте, залишено в силі ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13.03.2014 року.

Таким чином, на початок реконструкції квартири ( 30 грудня 2013 року) співвласниками даної квартири вже майже рік були ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а згідно ч. 3 ст. 357 ЦК України дані роботи повинні були узгоджуватися з ними.

Натомість, ОСОБА_3. знаючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті свого сина ОСОБА_7, не звернулася до них за наданням згоди на реконструкцію спірної квартири .

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі такої згоди позивачці не надавали, не бажали проводити реконструкцію трьохкімнатної квартири у двохкімнатну, згоди на поліпшення майна по теперішній час позивачка не отримала.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2013 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2014 року був встановлений порядок користування спірною квартирою між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

За таких обстави, оскільки позивачка не мала згоди відповідачів на реконструкцію трьохкімнатної квартири у двокімнатну, на поліпшення квартири, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову про збільшення частки праві спільної часткової власності.

Крім того, відповідно до договору дарування від 24.05.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подарували 1/3 частку спірної квартири ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду про відмову у задоволенні її вимог про збільшення частки, оскільки зроблене нею поліпшення квартири було проведено за згоди її чоловіка співвласника ОСОБА_7 з посиланням на договір підряду№ 1-0106/11 від 01 червня 2011 року не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто через місяць після укладення зазначеного договору підряду, а будівництво було почато 30 грудня 2013 року, коли співвласниками квартири вже майже рік були відповідачі.

Слід також зазначати, що вищезазначений договір підряду на ремонт спірної квартири, вартість робіт якого складала 150113 грн. був укладений позивачкою на час перебування її у шлюбі з ОСОБА_7 Отже, зазначені кошти належали ОСОБА_3. та ОСОБА_7 на праві спільною сумісною власністю подружжя, доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що поліпшення спірної квартири нею здійснено саме за її власні кошти, позивачка суду не надала.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно з"ясовані обставини справи, висновки відповідають цим обставина і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно норми матеріального і процесуального права при розгляді спору е порушені, застосовані правильно, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, а інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: