Справа № 368/1958/13 Головуючий у І інстанції Кириченко В.І.
Провадження № 22-ц/780/2369/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 26 21.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Лащенка В.Д., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк», -

В С Т А Н О В И Л А:

У січня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд із вказаним позовом і посилаючись на ст.ст.1050,1054 ЦК України, ст.ст.33,36,37 Закону України «Про іпотеку» та умови кредитного і іпотечного договорів, просив в рахунок виконання основного зобов'язання ОСОБА_4 щодо сплати заборгованості у розмірі 1 581 781,84 грн. за договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки у вигляді квартири АДРЕСА_1 шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта Банк».

Позов мотивував тим, що 09 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 70 000 доларів США з розрахунку 14,5 % річних на строк до 09 липня 2018 року, а позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за його користування. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором 09 липня 2008 року між Банком і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, згідно якого відповідачі передали в іпотеку належне їм нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Зазначав, що 8 грудня 2011 року між ним та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за даним кредитним та забезпечувальними договорами, внаслідок чого позивач замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора, тобто стає новим кредитором у зазначених зобов'язаннях, і до нього переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним та забезпечувальними договорами, про що позичальник та іпотекодавці були повідомлений позивачем письмово.

Вказував, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язання. На підставі цього позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки згідно умов іпотечного договору.

Заочним рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 16 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що у справі є інше рішення суду, яке набрало законної сили і яким позовні вимоги Банку задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 шляхом проведення прилюдних торгів, а тому в задоволені позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його передачі у власність ПАТ «Дельта Банк» необхідно відмовити.

Такі висновки суду є вірними, відповідають обставинам справи і узгоджуються із вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав Позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 70 000 доларів США на строк з 09 липня 2008 року по 09 липня 2028 року із сплатою 14,5 % річних, а позичальник у свою чергу зобов'язався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за його користування.

Згідно п.2.1 Кредитного договору виконання зобов»язань позичальника забезпечується заставою нерухомості, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка є власністю ОСОБА_2 і ОСОБА_3

09 липня 2008 року в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком, з однієї сторони, і ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з іншої сторони, було укладено договір іпотеки, згідно якого відповідачі передали в іпотеку Банку належне їм на праві власності нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

08 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за даним кредитним та забезпечувальними договорами, внаслідок чого позивач замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора, тобто стає новим кредитором у зазначених зобов'язаннях, і до нього переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним та забезпечувальними договорами.

У зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань за кредитним договором станом на 01 жовтня 2014 року у ОСОБА_4 виникла заборгованість перед Банком у сумі 1 581 781,84 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 881 485,34 грн. та суми заборгованості за відсотками - 683 590,75 грн.

Згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 27 березня 2014 року по справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено повністю та стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 09 липня 2008 року у сумі 855 102,65 грн.

В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_2, ОСОБА_5, а саме нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження. (а.с.76-79).

Рішенням апеляційного суду Київської області від 03 липня 2014 року рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 27 березня 2014 року в частині способу реалізації предмета іпотеки - змінено та зазначено, що предмет іпотеки, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 підлягає реалізації шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, на рівні не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В іншій частині рішення суду залишено без змін. (а.с.73-75).

Вказані судові рішення в установленому законом порядку набрали законної сили.

Статтею 11 Закону України «Про іпотеку» визначено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із роз»ясненнями, наданими в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

З врахуванням вказаних вимог закону та роз»яснень про його застосування, встановлених обставин справи, суд першої інстанції вірно виходив із того, що позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» уже реалізував своє право на судовий захист в обраний ним спосіб, а саме: звернення стягнення на предмет іпотеки, належний на праві власності відповідачам, а тому правові підстави для повторного звернення стягнення на іпотечне майно, яке належить на праві власності відповідачам, відсутні.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що у даній справі інший предмет позовних вимог, а саме: звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання за Банком права власності на цей предмет іпотеки, а тому суд необґрунтовано відмовив у позові не заслуговують на увагу, так як на час ухвалення рішення у даній справі є інше рішення суду, яким звернуто стягнення на іпотечне майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 і ОСОБА_5

Інші доводи апелянта про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права колегія суддів вважає необґрунтованими.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

РішенняКагарлицького районного суду Київської області від 16 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: