справа № 666/992/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

10.12.2015 року Дніпровський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді Полив'яного В.М.

при секретарі Бочковій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що Відповідач звернулася до неї з вимогою про повернення їй суми боргу у розмірі 200 000 грн., вказавши, що в неї є розписка від її імені. Стверджувала, що ніяких грошей у Відповідача не позичала та не писала їй ніякої розписки. Просить суд визнати Договір позики на суму 200 000 грн., укладений 10.09.2013 року між нею та Відповідачем, недійсним.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, стверджувала, що факт дійсності правочину підтверджується судовими рішеннями у справі 667/1935/14-ц, на підставі яких відповідачем за даною справою стягнуто з позивача за даною справою 200 000 грн., через невиконання правочину. Надала суду копії відповідних рішень.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 травня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, звернення стягнення на нерухоме майно, позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, заборгованість за Договором позики у розмірі 200 000 грн. та судові витрати в розмірі 2 000 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Судом встановлено, що 10 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 в борг кошти в сумі 200 000 грн., які зобов'язалась повернути до 05 березня 2014 року, в м. Херсоні. Укладення Договору позики між сторонами підтверджується розпискою від 10.09.2013 року.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14 серпня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, дане рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2014 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 травня 2014 року та ухвала Апеляційного суду Херсонської області від 14 серпня 2014 року залишено без змін.

Суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 обрано не вірний спосіб захисту своїх прав.

Відповідно до ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядуванні, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і пділягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 361 Цивільного процесуального кодексу України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 14, 61, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Дніпровський районний суд м. Херсона в десятиденний строк з дня винесення рішення.

Головуючий Полив'яний В.М.