У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом громадської організації «Отрада» до ОСОБА_3 про знесення самочинного будівництва та зустрічним позовом ОСОБА_3 до громадської організації «Отрада» про усунення перешкод у користуванні власністю, часткове скасування рішення правління, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 березня 2014 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року громадська організація «Отрада» (далі - ГО «Отрада») звернулась до суду з указаним позовом, просила зобов'язати ОСОБА_3 знести самочинно збудовану споруду на човновому місці НОМЕР_2 причалу № 122 та вивезти особисте майно протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач більше 15 років є членом ГО «Отрада» та має рибальський будинок на ділянці НОМЕР_3.

У травні 2012 року відповідач звернувся до правління ГО «Отрада» із заявою про надання йому човнового місця на території причалу № 122. Рішенням правління, яке оформлено протоколом № 82 від 15 травня 2012 року, у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено, але дозволено тимчасове користування човновим місцем для вилову риби.

У зв'язку з хуліганськими діями ОСОБА_3 під час святкування дня рибака, яке було організовано ГО «Отрада», рішенням правління, яке оформлено протоколом № 85 від 14 липня 2012 року, запропоновано виключити його кандидатуру з членів організації на чергових загальних зборах товариства.

21 червня 2013 року на засіданні правління організації було розглянуто питання про самочинне будівництво ОСОБА_3 споруди на тимчасово виділеному йому в користування човновому місці НОМЕР_2 та прийнято рішення, яке оформлено протоколом № 92, про передачу цього місця іншому члену організації у порядку черговості, а ОСОБА_3 зобов'язано вивезти особисті речі протягом 10 днів.

На час звернення до суду з позовом ОСОБА_3 зазначене рішення правління ГО «Отрада» не виконав.

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, просив скасувати рішення правління ГО «Отрада», оформлене протоколом № 92 від 21 червня 2013 року, у частині передачі човнового місця НОМЕР_4 причалу № 122 іншому члену організації, зобов'язати ГО «Отрада» усунути йому перешкоди у користуванні човновим місцем НОМЕР_4, шляхом відновлення електропостачання, зняття заборони проїзду транспортних засобів та перенесення сходового маршу наглядової башти для вільного доступу до човнового місця НОМЕР_4 на причалі № 122.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він є дійсним членом ГО «Отрада», що підтверджується укладеним 15 січня 1982 року з Одеською водно-моторною пристанню договором, відповідно до якого він має право на користування ділянкою НОМЕР_3, спорудження тимчасового приміщення для відпочинку та зберігання риболовецького спорядження.

За ним зареєстровано човнове місце НОМЕР_4 загального причалу № 122, призначене для зберігання риболовецького спорядження, а також човен НОМЕР_5

12 травня 2008 року йому видано членський квиток ГО «Отрада», в якому зазначено прикордонний № 122, розрахунковий № 464 та відомості про оплату членських внесків.

Протягом усього часу членства спочатку в Одеській водно-моторній пристанні, а вподальшому у реорганізованій ГО «Отрада», він ніколи не порушував статутів цих організацій, неодноразово обирався до складу членів правління та ніколи не мав ні з ким конфліктних ситуацій на причалі № 122.

Із 2009 року голова правління ГО «Отрада» Загребельний І.П. став чинити йому перешкоди у користуванні човновим місцем НОМЕР_4, відключив електропостачання та обмежив йому доступ до човнового місця, шляхом улаштування сходів на верхній рівень наглядової башти на причалі, на першому поверсі якої облаштував магазин.

Висновком робочої групи Одеської обласної державної адміністрації від 22 червня 2012 року встановлено законність членства ОСОБА_3 в ГО «Отрада», законність користування ним спорудами на човновому місці НОМЕР_4 та рекомендовано Загребельному І.П. забезпечити безперешкодний доступ до його ділянки.

21 червня 2013 року правління ГО «Отрада» прийняло рішення, оформлене протоколом № 92, про передачу човнового місця ОСОБА_3 іншому члену організації та зобов'язало його вивезти своє майно з нього. ГО «Отрада» не надало жодного доказу порушення ним вимог закону чи статуту організації. Крім того, відповідно до статуту ГО «Отрада» правління організації не мало права вирішувати питання щодо передачі човнового місця іншій особі без його згоди, як дійсного члена громадської організації.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2013 року справу за позовом ГО «Отрада» до ОСОБА_3 об'єднано в одне провадження із справою за позовом ОСОБА_3 до ГО «Отрада» (а.с. 33).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 березня 2014 року позов ГО «Отрада» задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 знести самочинно збудовані об'єкти нерухомості, розташовані на човновому місці НОМЕР_2 причалу № 122 на території ГО «Отрада». В позові ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позову ГО «Отрада» та ухвалено нове рішення про відмову в позові ГО «Отрада». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення у справі в частині вирішення його позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення цього позову.

Касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності рішення апеляційного суду в частині вирішення позову ГО «Отрада», тому у цій частині не переглядається судом касаційної інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 15 січня 1982 року між ОСОБА_3 та Одеською водно-моторною пристанню укладено договір зберігання малотоннажних човнів підприємств системи Мінпобуту Української РСР, відповідно до п. 4.3 якого йому надано право будувати тимчасове підсобне приміщення з метою відпочинку та зберігання риболовецького інвентаря.

10 січня 1992 року на підставі рішення конференції членів причалу № 122 «Отрада» зареєстроване добровільне товариство рибаків-любителів «Отрада», що підтверджується статутом цього товариства (а.с. 160-163).

На підставі рішення загальних зборів від 20 липня 1997 року створено громадську організацію «Отрада», що підтверджується її статутом (а.с. 91-99).

Довідкою ГО «Отрада» від 25 березня 2005 року підтверджено, що ОСОБА_3 є членом ГО «Отрада», йому виділено ділянку НОМЕР_3, де з дозволу Одеської водно-моторної пристані відповідно він у 1982 році збудував дачний будинок для відпочинку сім'ї (а.с. 22).

18 травня 2008 року ОСОБА_3 видано членський квиток № 0152 ГО «Отрада» (а.с. 21).

21 червня 2013 року правлінням ГО «Отрада» прийнято рішення про передачу тимчасово виділеного ОСОБА_3 човнового місця іншій особі та зобов'язано знести самочинно збудований об'єкт нерухомості, що підтверджується протоколом № 92 від 21 червня 2013 року (а.с. 8-10).

Відмовляючи в позові ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що задоволення судом позову ГО «Отрада» про знесення ОСОБА_3 самочинного будівництва на човновому місці НОМЕР_2 причалу № 122 на території ГО «Отрада» виключає задоволення позову ОСОБА_3

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції у частині вирішення позову ОСОБА_3, апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції про недоведення позовних вимог ОСОБА_3 Апеляційний суд також виходив із того, що ОСОБА_3 не надав доказів закріплення за ним човнового місця НОМЕР_4 чи будь-якого іншого човнового місця на причалі № 122 ГО «Отрада».

Із висновками апеляційного суду у частині вирішення позову ОСОБА_3 погодитись не можна з огляду на таке.

Вимоги до рішення апеляційного суду визначені у ст. 316 ЦПК України.

Відповідно до цивільного процесуального закону, перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права. При перегляді судових рішень необхідно виходити з повноважень суду апеляційної інстанції, визначених статтею 307 ЦПК, і відповідних їм підстав щодо перегляду судових рішень в апеляційному порядку, передбачених статтями 308-311 ЦПК України.

За змістом ст. ст. 303, 316 ЦПК України апеляційний суд зобов'язаний надати відповіді на всі доводи апеляційної скарги. Недотримання вказаних вимог є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в частині мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів і переоцінку доказів.

Дійшовши висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ГО «Отрада» і обмежившись фразами про недоведеність позовних вимог, апеляційний суд належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, не звернув увагу на те, що суд першої інстанції по суті позов ОСОБА_3 не розглянув і відмовив в позові не за недоведеністю позовних вимог, а у зв'язку із задоволенням позову ГО «Отрада».

Апеляційний суд не перевірив доводи і заперечення сторін позову ОСОБА_3, не обґрунтував належним чином своє рішення в частині вирішення зазначеного позову.

Не можна погодитись і з рішенням суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_3, яке не відповідає вимогам ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України.

Ураховуючи, що суд першої інстанції позов ОСОБА_3 по суті не розглянув, справу необхідно направити в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2014 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 скасувати та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник