Справа № 431/4742/12-ц
Провадження № 22ц/782/82/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року, травня місяця, 13- дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі: головуючого судді Яреська А.В., суддів: Орлова І.В., Єрмакова Ю.В., при секретарі: Веселові С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 04 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на поліпшення домоволодіння,-

встановила:

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 04 березня 2015 року було задоволено заяву ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження та визнано установленим текст попереднього судового рішення від 11 червня 2014 року у цій справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на поліпшення домоволодіння, яким було стягнуто з відповідачки витрати на поліпшення домоволодіння у розмірі 139642 грн. та судові витрати у розмірі 5296 грн. 32 копійки.

Із таким рішенням суду не погодилась відповідачка та надала суду апеляційну скаргу, у якій посилалась на припущені порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване нею рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (а.с. 104-109).

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у ній докази, дослідивши матеріали витребуваної судом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (№22ц-4154/2015) колегія суддів приходить до наступних висновків.

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що 10 березня 2007 року вона уклала договір завдатку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до якого вона передала-у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 1 700 дол. США, в рахунок договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, який посвідчено нотаріально 1 липня 2007 року. 16 серпня 2007 року вона та ОСОБА_3 уклали попередній договір про зобов'язання у майбутньому укласти договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку. Рішенням Старобільського районного суду від 1 червня 2009 року, яке у подальшому було скасовано, за нею було визнано право власності на вказане домоволодіння. За період з 2007 року вона у спірному будинку здійснила ремонтні роботи по поліпшенню умов проживання на суму 346 280 грн., які просила стягнути з ОСОБА_1 та 5 296 грн. 32 коп. сплачених коштів за судову будівельно-технічну експертизу. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 14 серпня 2013 року позов ОСОБА_1 було задоволено. ОСОБА_2 було виселено з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язано посадових осіб Старобільського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Луганській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації у вказаному будинку за адресою: АДРЕСА_1. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування витрат на утримання домоволодіння в розмірі 202 920 грн. і повернення судових витрат в розмірі 5 296 грн. 32 коп. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про судовий збір. Рішенням апеляційного суду Луганської області від 9 жовтня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. ОСОБА_2 виселено з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано посадових осіб Старобільського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Луганській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації у вказаному будинку за адресою: АДРЕСА_1. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування витрат на утримання домоволодіння в розмірі 202 920 грн. і повернення судових витрат в розмірі 5 296 грн. 32 коп. У задоволенні решти позову було відмовлено, було вирішено питання про судовий збір.

Судові рішення у частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Старобільського районного сектору управління Державної І міграційної служби України в Луганській області про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку не були оскаржені та предметом перегляду не були, а отже набрали законної сили. Тоді як судові рішення у частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на поліпшення домоволодіння були скасовані ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05 лютого 2014 року (справа №6-47633св13) (а.с. 119-120) та передані на новий розгляд до суду першої інстанції - за наслідками якого і було винесено судове рішення від 11 червня 2014 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на поліпшення домоволодіння, яким було стягнуто з відповідачки витрати на поліпшення домоволодіння у розмірі 139642 грн. та судові витрати у розмірі 5296 грн. 32 копійки, що у подальшому було установлено у передбаченому ст. ст. 402-409 ЦПК порядку у судовому рішенні Старобільського районного суду Луганської області від 04 березня 2015 року за заявою ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 в даному випадку була добросовісним набувачем вказаного в позові будинку, оскільки вона купила будинок у ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, що було встановлено рішенням Старобільського районного суду від 01.06.2009 року. ОСОБА_2 була добросовісним набувачем (власником) вказаного будинку за період з 09.07.2007 року по 21.11.2011 року і нею були здійснені ремонтні роботи з поліпшення будинку, при цьому вона не могла передбачити, що рішення суду згодом буде скасовано. Суд дійшов до висновків про те, що оскільки з 2009 року і до часу втрати права власності на будинок, ОСОБА_2, як добросовісний набувач, утримувала, зберігала, ремонтувала, поліпшувала вказаний в позові будинок, то тому вона має право на підставі вищевказаного закону вимагати від ОСОБА_1 відшкодування затрат на поліпшення майна. При цьому суд зазначив у рішенні і про те, що оскільки рішення суду, за яким була проведена державна реєстрації права власності за ОСОБА_2, скасоване, а проведений нею ремонт та поліпшення житла не можуть бути відокремлені від майна, то вона має право на відшкодування здійснених нею витрат на такі цілі.

Крім того, суд першої інстанції зазначив і про те, що всі виконані роботи і поліпшення будинку і подвір'я не можуть бути відокремлені від будинку, оскільки вони призначені для належних умов проживання в будинку, а тому ОСОБА_2 має правові підстави для стягнення з відповідача, яка набула права власності на будинок 12 липня 2012 року, зазначених витрат на поліпшення майна, оскільки ОСОБА_2 на виконання обов'язку, здійснила капітальний та поточний ремонт, а згодом повернула будинок. При обрахунку стягнення суд зазначив, що оскільки вартість будинку на час розгляду справи в суді з урахуванням проведеного ремонту та поліпшення будинку становить 202 920 грн., а вартість будинку станом на 09.07.2009 року становила 63278 грн., то суд дійшов до висновків про стягнення саме витрат на поліпшення домоволодіння як різниці між цими сумами, вказаними у експертизі, адже за період часу з 2009 року по 2012 рік ОСОБА_2 у вказаному домоволодінні здійснила ремонтно-будівельні роботи та будівлю нових будівель і споруд, побудовані два тамбури, колодязь, три зливні ями, ворота та три огорожі, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи від 30 липня 2013 року (а.с. 130-176), у зв'язку з чим вартість домоволодіння значно збільшилась.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов без належного дотримання норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції не було враховано того, що ремонтно-будівельні роботи та будівля нових будівель і споруд, побудовані два тамбури, колодязь, три зливні ями, ворота та три огорожі - вартість яких визначалась експертним дослідженням здійснювались позивачкою на свій ризик. Як вбачається з матеріалів та висновків експертного дослідження №57/23 перед експертом судом за клопотанням сторони по справі було поставлено лише три питання. Отримано у висновках експертизи, відповідно, і відповіді лише на три питання, тобто судовою експертизою було: 1) визначено дійсну ринкову вартість домоволодіння; 2) визначено загальну вартість ремонтно-будівельних робіт 3) надано загальну відповідь щодо можливості віднесення ремонтно-будівельних робіт до капітального ремонту, без деталізації та відокремлення видів робіт на ті, що були необхідні для підтримання експлуатаційних якостей та попередження дочасного зношення конструкцій та інженерного обладнання. При цьому позивачкою не було надано суду належних та допустимих доказів про те, що ті витрати, що були зроблені нею - були необхідними саме для збереження майна, яким вона на той час користувалась - і що це були саме такі витрати, без здійснення яких стан майна істотно погіршився би, унаслідок чого його не можна було використати за призначенням. Крім того, колегія суддів бере тут до уваги і ту обставину, що як це вбачається з матеріалів цивільної справи (22ц-4151/2011) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 де міститься нотаріально посвідчений попередній договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - у ньому у п. 5 обов′язок відшкодувати будь- які ремонтні роботи в цьому будинку, що будуть мати документальне підтвердження покладався саме на продавця - ОСОБА_3 (а.с. 5 на звороті у справі 22ц-4154/2011, та а.с. 142). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням у межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, за таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Оскаржуване судове рішення першої інстанції підлягає скасуванню із винесенням по справі нового рішення, відповідно до положень ст. 309 ЦПК.

З огляду на викладене вище, та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315-317, 319, 402-409 ЦПК України, судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 04 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на поліпшення домоволодіння відмовити за їх необґрунтованістю.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий:

Судді: