САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6406/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначило, що 07 червня 2006 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №SAMDN1350, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідачка ОСОБА_1 порушила умови договору та не виконала покладені на неї зобов'язання за даним договором, у зв'язку з чим станом на 14 жовтня 2015р. має заборгованість - 58023 грн. 42 коп. Позивач просить стягнути із відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 58023 грн. 42 коп. за кредитним договором №SAMDN1350 від 07.06.2006 року та судові витрати у розмірі 1218 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, обґрунтувавши обставинами, що вказані в позовній заяві та просив задовольнити позов і розглянути справу заочно.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання та надала заперечення, у яких прохала відмовити у позові, застосувавши строк позовної давності. При цьому представник відповідача ОСОБА_1 пояснила, що 07.06.2006 року відповідач ОСОБА_1 уклала договір із позивачем строком на один рік, однак у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обставини передачі банком відповідачки ОСОБА_1 грошових коштів у власність та відсутність кредитного ліміту згідно умов вищезазначеного договору. Позивач намагається безпідставно стягнути із неї 58023 грн. 42 коп., а тому вона просить застосувати строк позовної давності. Строк п'ять років також закінчився ще 07 червня 2012 року. З 2006 року відповідачці не було ніяких повідомлень, її не викликали, ані до банку, ані до суду. Позивач пропустив без поважних причин всі строки позовної давності: і три роки, і п'ять років. А стягнення комісії, пені та штрафів взагалі не передбачено діючим законодавством. Представник відповідачки наполягала на застосуванні строку позовної давності.

Розглянувши клопотання представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази що у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 07 червня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №SAMDN1350, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Термін дії договору - до 07 червня 2007 року (а.с.9-10).

Статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки.

Відповідно укладеного договору № SAMDN1350 від 07.06.2006 року банк надав позичальнику строковий кредит на строк 12 місяців тобто з 07.06.2006 року по 07.06.2007 року включно.

Згідно ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Таким чином строк для пред'явлення позову у позивача сплинув 07.06.2012 року, а представник позивача звернувся до суду лише 24 листопада 2015 року.

Частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник відповідача в запереченнях проти позову прохала застосувати наслідки пропуску строків позовної давності та на підставі цього відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.25-28).

Представник позивача у позовній заяві не навів ніяких поважних причин щодо несвоєчасного звернення до суду та не назвав будь-яких доказів поважності причин пропуску строку позовної давності.

За таких обставин суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності та знаходить необхідним застосувати його за клопотанням представника відповідача, відмовивши у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 526, 527, 530, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев