справа №619/1573/15-ц
провадження №2/619/929/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого: судді Кононихіної Н. Ю.

при секретарі: Мєщан І. О.

за участі адвоката Пономарьова В. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Русько-Лозовської сільради Дергачівського району Харківської області «про визнання заповіту недійсним»

встановив

До суду із позовом звернувся ОСОБА_2 до Русько-Лозовської сільради Дергачівського району Харківської області «про визнання заповіту недійсним». Із матеріалів позову вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області помер рідний батько позивача ОСОБА_4 у віці 70 років і поховання якого здійснив позивач по справі.

Спадщину після смерті свого батька позивач прийняв як шляхом подачі заяви в установлений законом строк до Дергачівської державної нотаріальної контори, так і фактично .

У зв'язку з тривалою та тяжкою хворобою дружини позивача - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, позивач не займався питанням оформлення своїх спадкових прав після смерті батька . Але на теперішній час йому стало відомо про посвідченого нотаріусом ще за життя батька - заповіту посліднього від 04 березня 1995 року на ім'я громадянки ОСОБА_6, в якому спадкодавець заповідав їй все йому належне майно.

Але ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на момент смерті проживала в АДРЕСА_1, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .в установлений законом строк , як за місцем її проживання , так і за місцем відкриття спадщини до нотаріальної контори не зверталася.

Позивач вважає, що згаданий вище заповіт підлягає визнанню нікчемним за наступними підставами:

На момент залишення заповіту ОСОБА_4 знаходився в с.Русько- Лозівській лікарні на стаціонарному лікуванні, ІНФОРМАЦІЯ_3 року він в ній же й помер.

Коли позивач особисто, а також з ріднею своєї нині покійної дружини та із своїми знайомими провідували батька у лікарні, як до 04 березня 1995 року так і після, він нічого не говорив про наміри залишити на чиєсь ім'я заповіт, з ліжка не піднімався, принесені йому продукти харчування без сторонньої допомоги споживати не міг через те, що верхні кінцівки у нього не працювали, насилу впізнавав як рідного сина , так і тих, хто до нього приходив, мова була невиразна у результаті інсульту мозку .

Ознайомившись із копією заповіту у Дергачівській державній нотаріальній конторі і який начебто залишив батько, з врахуванням його хворобливого стану, позивач категорично стверджуе, що підпис в заповіті виконаний не батьком, оскільки за вищевказаними обставинами зробити він це не міг.

Батько позивача не міг залишити заповіт на сторонню людину, оскільки відносини його із сином до самої смерті були добрими і причин позбавити свого сина права на спадок у нього не було.

Таким чином, заповіт який оскаржується, підлягає визнанню у судовому порядку нікчемним на підставі ст.. 1257 ,1247 ,215 ЦК України , тому що спадкодавець не підписував вказаного документу, що і необхідно встановити в суді при проведенні по справі судово-почеркознавчої експертизи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 змінив підстави позову та просив визнати спірний заповіт від 04 березня 1995 року, який був залишений на ім'я ОСОБА_6 від імені батька позивача ОСОБА_4 і посвідчений секретарем Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, реєстровий № 27 - недійсним за підставами ст. 202, 203, 207, 225, 1234, 1257 ЦК України,тобто за тими обставинами , що спадкодавець на момент посвідчення заповіту не розумів своїх дій та не міг керувати ними , був тяжко хворою, прикутою до ліжка людиною, якій в результаті інсульту та симптоматичного лікування надавалась медична допомога та ліки,які затьмарювали свідомість, заспокоювали його розум, мозок хворого знаходився у сонливому стані, ліки не давали батькові хвилюватися, але й заважали аналізувати навколишній світ, обставини, результати та наслідки власних дій.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги за заміненими підставами.

Представник відповідача Русько-Лозовської сільради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, сповіщений про судове слухання , у листі на ім'я суду прохав слухати справу у його відсутності , позовні вимоги визнав , тому суд слухає справу в його відсутність. Суд вирішує справу на тих доказах ,які надані у судовому засіданні.

Суд, вислухавши сторони ,показання свідків,вивчивши матеріали справи , вважає , що позов за заміненими підставами за ст.. 202,203,207, 225 ,1234 ,1257 ЦК України підлягає задоволенню, а саме :

у судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області помер батько позивача ОСОБА_4, який постійно проживав у АДРЕСА_2 .

Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_2 .

Спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_4 є його син - позивач по справі - ОСОБА_2 , який спадщину після смерті свого батька прийняв як шляхом подачі заяви в установлений законом строк до Дергачівської державної нотаріальної контори, так і фактично- користувався будинком батька та доглядав земельну ділянку, підтвердженням цьому є копії письмового повідомлення Дергачівської державної нотаріальної контори на запит Дергачівського районного суду Харківської області та акт депутата Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 26 липня 2013 року.

Але спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_6 . Заповіт від 04 березня 1995 року був залишений на ім'я ОСОБА_6 від імені ОСОБА_4 і посвідчений тоді ж секретарем Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, реєстровий № 27.

Але суд визнає спірний заповіт від 04 березня 1995 року, який був залишений на ім'я ОСОБА_6 від імені батька позивача ОСОБА_4 і посвідчений секретарем Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, реєстровий № 27 - недійсним за підставами ст. 202,203,207, 225, 1234 ,1257 ЦК України, тобто за тими обставинами , що спадкодавець на момент посвідчення заповіту не розумів своїх дій та не міг керувати ними , що у достатньому обсязі доведено показаннями свідків у судовому засіданні . Свідки підтвердили , що спадкодавець ОСОБА_4 на момент посвідчення заповіту 04 березня 1995 року був тяжко хворою , прикутою до ліжка людиною , якій в результаті інсульту та симптоматичного лікування надавалась медична допомога та ліки,які затьмарювали свідомість, заспокоювали його розум, мозок хворого знаходився у сонливому стані ,ліки не давали можливості хворому хвилюватися, але й заважали аналізувати навколишній світ , обставини , результати та наслідки власних дій .

Коли позивач особисто, а також з ріднею своєї нині покійної дружини та із своїми знайомими провідували батька у лікарні, як до 04 березня 1995 року так і після, він нічого не говорив про наміри залишити на чиєсь ім'я заповіт, з ліжка не піднімався, принесені йому продукти харчування без сторонньої допомоги споживати не міг через те, що верхні кінцівки у нього не працювали, насилу впізнавав як рідного сина , так і тих, хто до нього приходив, мова була невиразна у результаті інсульту мозку . Батько позивача не міг залишити заповіт на сторонню людину, оскільки відносини його із сином до самої смерті були добрими і причин позбавити свого сина права на спадок у нього не було.

Сторони не прохали призначити по справі судово-психіатричну посмертну експертизу , та за даних обставин і показань свідків у судовому засіданні,а також оглянутих медичних документів - суд вважає проведення такої експертизи недоцільним

Суд визнає спірний заповіт від 04 березня 1995 року, який був посвідчений секретарем Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, реєстровий № 27 недійсним ,оскільки встановив що на момент посвідчення даного заповіту спадкодавець у силу хворобливого стану здоров'я не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

На підставі вказаного та керуючись ст., ст.. 202,203,207, 225 ,1234 ,1257 ЦК України, ст.. 5,10,60,208,212-215 СК України , суд

вирішив

Визнати заповіт від 04 березня 1995 року, який був залишений на ім'я ОСОБА_6 від імені ОСОБА_4 і посвідчений секретарем Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, реєстровий № 27 - недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Ю. Кононихіна