_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5355/15-ц
Провадження № 2/520/3150/15
УХВАЛА

14.05.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі :

Головуючого судді: Маломуж А.І.

за участю секретаря: Месропянцевої О.В.,

розглянувши заяву позивача «Про забезпечення позову» по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «про стягнення невиплаченої орендної плати і розірвання договору оренди»,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача «про стягнення невиплаченої орендної плати і розірвання договору оренди».

07.05.2015 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на майно, а саме: автомобіль НОМЕР_1 та автомобіль НОМЕР_2, які належать на праві власності ОСОБА_3.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає клопотання не підлягаючим задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України накладення арешту на майно є одним із видів забезпечення позову.

Так судом приймаються до уваги положення ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Враховуючи, що ч. 1 ст. 151 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають їх застосування.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим вимогам і мають бути безпосередньо повязані з предметом спору, необхідними і достатніми для виконання судового рішення. Так, позивачем було заявлено позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів у розмірі 86411,15 гривень, а в заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на 2 автомобілі, що не відповідає принципу співрозмірності заходів забезпечення позову та заявленим вимогам.

Крім того, заявником надано лист УДАІ від 14.02.2015 року, відповідно до якого автомобіль НОМЕР_1 та автомобіль НОМЕР_2 належить ОСОБА_3

Однак, судом критично оцінюється дана інформація, оскільки відповідь на адвокатський запит на момент розгляду клопотання про забезпечення позову є застарілою, а тому у суду немає безперечних доказів належності автомобілів відповідачу по справі.

Також, позивачем не надано будь-яких доказів того, що майно, на яке вона просить накласти арешт на даний час не перебуває в іпотеці або не обтяжено іншими арештами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 151-153, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача «Про забезпечення позову» - відмовити.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Маломуж А. І.

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ОДЕСИ

65080, м. Одеса, вул. Варненська, 3 «б»

телефон: 718-99-24

№ С-26

___________ 2015 року

вих..№____________

ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Київський районний суд м. Одеси надсилає на Вашу адресу ухвалу суду від 14.05.2015 року про відмову у забезпеченні позову.

Додаток: на ______ аркушах.

Суддя: А.І. Маломуж