У х в а л а

іменем україни

11 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Cтупак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації Київської області та Головного управління Держземагенства в Київській області до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання незаконними та скасування рішень і визнання недійсними державних актів, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації Київської області та Головного управління Держземагенства в Київській області звернувся до суду з позовом до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання незаконними та скасування рішень і визнання недійсними державних актів, обґрунтовуючи вимоги тим, що рішенням 27-ї сесії 5-го скликання Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 14 березня 2008 року ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку, площею 0,2212 га для ведення особистого селянського господарства на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер :03:027:0024.

На підставі вказаного рішення 16 березня 2008 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 036760, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку за № 64.

Цим же рішенням Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 14 березня 2008 року передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,3746 га для ведення особистого селянського господарства на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер :03:027:0023.

На підставі вказаного рішення 16 березня 2008 року ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 036759, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку за № 66.

В подальшому, 21 травня 2008 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договори купівлі-продажу вказаних земельних ділянок №№ 3918, 3911 із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно. Вказані земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належали в рівних частинах.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 травня 2008 року № 3918 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (в рівних частинах) видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,2212 га для ведення особистого селянського господарства на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер :03:027:0024.

Крім того, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 травня 2008 року № 3911 ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (в рівних частинах) видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,03747 га для ведення особистого селянського господарства на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер :03:027:0023.

В подальшому, 03 червня 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу належної їм на праві спільної власності (в рівних частинах) земельної ділянки з кадастровим номером :03:027:0024, площею 0,2212 га, для ведення особистого селянського господарства з ОСОБА_5, який зареєстровано в реєстрі за № 2282.

За ОСОБА_5 зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку, однак державний акт на право власності на згадану земельну ділянку в управлінні Держземагенства в Обухівському районі Київської області відсутній.

Крім того, земельна ділянка, кадастровий номер :03:027:0023 на даний час належить ОСОБА_6, останньою була проведена реєстрація права власності в реєстраційній службі України на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 664864, виданого 25 липня 2008 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 березня 2014 року № 19520045.

Вказуючи, що рішення Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 14 березня 2008 року, державні акти на право власності на земельні ділянки суперечать вимогам чинного законодавства, міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області просив визнати незаконним та скасувати рішення Підгірцівської сільської ради Обухівського району від 14 березня 2008 в частині передачі земельної ділянки, площею 0,2212 га ОСОБА_1 та в частині передачі земельної ділянки, площею 0,3746 га ОСОБА_2 Визнати недійсним державний акт серії ЯЖ № 664863 на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,2212 га (кадастровий номер :03:027:0024), виданий ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та скасувати його державну реєстрацію. Визнати недійсним державний акт серії ЯЖ № 664864 на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,3747 га (кадастровий номер :03:027:0023), виданий ОСОБА_6 та скасувати його державну реєстрацію. Скасувати рішення Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_6 від 04 жовтня 2013 року № 6395137 на земельну ділянку, кадастровий номер :03:027:0023, площею 0,3747 га, для ведення особистого селянського господарства на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Також просив витребувати з незаконного володіння на користь Головного управління Держземагенства в Київській області земельні ділянки з кадастровим номером :03:027:0023 - у ОСОБА_6 та кадастровим номером :03:027:0024 - у ОСОБА_5 і визнати за державою в особі Головного управління Держземагенства в Київській області право власності на вказані земельні ділянки з кадастровими номерами :03:027:0023 та :03:027:0024.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 13 листопада 2014 року, в задоволенні позову було відмовлено.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Київської області просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Також суди виходили з того, що прокурором не доведено, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, а також із того, що позивачем не надано доказів, які підтверджують відведення спірної земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги та наявності проекту відведення земель прибережної захисної смуги.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Судами встановлено, що рішенням 27-ї сесії 5-го скликання Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 14 березня 2008 року передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,2212 га для ведення особистого селянського господарства на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер :03:027:0024.

На підставі вказаного рішення, 16 березня 2008 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 036760, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку за № 64.

Цим же рішенням Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 14 березня 2008 року передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,3746 га для ведення особистого селянського господарства на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер :03:027:0023.

На підставі вказаного рішення, 16 березня 2008 року ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 036759, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку за № 66.

В подальшому, 21 травня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договори купівлі-продажу вказаних земельних ділянок №№ 3918, 3911 з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно. Вказані земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належали в рівних частинах.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 травня 2008 року № 3918 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (в рівних частинах) видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,2212 га для ведення особистого селянського господарства на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер :03:027:0024.

Крім того, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.05.2008 року № 3911, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (в рівних частинах) видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,03747 га для ведення особистого селянського господарства на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер :03:027:0023.

В подальшому, 03.06.2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу належної їм на праві спільної власності (в рівних частинах) земельної ділянки з кадастровим номером :03:027:0024, площею 0,2212 га, для ведення особистого селянського господарства з ОСОБА_5, який зареєстровано в реєстрі за № 2282.

За ОСОБА_5 зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку, однак державний акт на право власності на згадану земельну ділянку в управлінні Держземагенства в Обухівському районі Київської області відсутній.

Крім того, земельна ділянка, кадастровий номер :03:027:0023 на даний час належить ОСОБА_6, останньою була проведена реєстрація права власності в Реєстраційній службі України на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 664864, виданого 25 липня 2008 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 березня 2014 року № 19520045.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Таким чином, суди вирішуючи справу належним чином не встановили чи не порушений визначений ст. 116 ЗК України порядок передачі земельної ділянки у власність відповідачам.

Крім того, відповідно до положень статей 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду, та віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно їх повноважень.

За положеннями ч. 1 ст. 3 ВК України усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд.

У ч. 2 ст. 3 ВК України визначено, що до водного фонду України належать: поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море.

Пунктами 1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 передбачено, що розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації, які узгоджуються з Міністерством екології та природних ресурсів України, Державним агентством водних ресурсів України й територіальними органами Державного агентства земельних ресурсів України.

Отже, фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який включає графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі і межах, встановлених законодавством.

Однак відсутність цього проекту та невизначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі само по собі не може вважатись як відсутність самої прибережної захисної смуги.

Водночас за змістом п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року № 434 (далі - Порядок від 5 листопада 2004 року) у разі відсутності землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486, з урахуванням конкретної ситуації.

Таким чином, землі зайняті поверхневими водами: природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами і іншими водними об'єктами та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на яких знаходиться водний фонд України та на який розповсюджується окремий порядок надання та використання.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 ЗК України лише на умовах оренди громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися земельні ділянки прибережних захисних смуг для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Отже, за змістом зазначених норм права землі під водними об'єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками, штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерела; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Таким чином, висновки судів про відсутність проекту землеустрою прибережних захисних смуг Голубого озера та відсутність доказів, які підтверджують відведення спірної земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги є безпідставними та не спростовують фактичного існування прибережної смуги Голубого озера.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами належним чином не встановлені, судами порушено норми матеріального та процесуального права, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

О.В. Cтупак

М.В. Дем'яносов

С.П. Штелик