Справа № 347/1217/14-ц
Провадження № 22-ц/779/226/2015
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Вакарук В.М., Горейко М.Д.

за участю секретаря: Гавриляк Є.М.

сторін: позивача ОСОБА_2, представників відповідача ДП "Кутське ЛГ" - Ванджурака П.І. та Фальбійчука Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ДП "Кутське лісове господарство" (далі - ДП "Кутське ЛГ"), третя особа ОСОБА_5 про вмзнання недійсним наказу №43к від 26.08.2014 року, виданого ДП "Кутське ЛГ", недійсним, поновлення на роботі, стягнення втраченої заробітної плати за час вимушеного прогулу, компенсації за час невикористаної відпустки та відшкодування завданої моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Косівського районного суду від 10 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

22.05.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що працював у Кутському лісокомбінаті лісником Космацького лісництва. Після реорганізації лісокомбінату, з 1999 року працював у ДП "Кутське лісове господарство" на посаді лісника обходу №1 Березівського лісництва, а з 2010 року посаду лісника переіменовано на посаду майстра лісу. 14.03.2012 року звернувся із заявою про надання мені додаткової відпустки по догляду за дитиною віком до шести років, оскільки дитина часто хворіла. Наказом №74 к/в від 14.03.2013 року йому було надано таку відпустку з 14.03.2013 року по 11.03.2014 року. Позакінченню відпустки, 12.03.2014 року звернувся із заявою до

2

директора підприємства, щоб надали попереднє місце роботи. Однак, директор відмовився підписати заяву, сказав прийти наступного дня. Мені сказали писати заяву на розрахунок, але я відмовився. Вважає відмову поновити його на попередньому місці роботи неправомірною. Також просив стягнути завдану незаконною відмовою моральну шкоду.

Просив задовольнити позов, поновити його на роботі на посаді майстра лісу дільниці №1 Березівського лісництва ДП "Кутське ЛГ", стягнути з відповідача 2 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Косівського районного суду від 09.07.2014 року провадження в даній справі було зупинено до вирішення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.1 ст.367 КК України.

На дану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.08.2014 року апеляційну скаргу задоволено. Ухвалу Косівського районного суду від 09.07.2014 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті.

16.09.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ДП "Кутське лісове господарство", третя особа - Ванджурак П.І. про визнання наказу №43-к від 26.08.2014 року, виданого ДП "Кутське лісове господарство" недійсним, поновлення його на роботі, стягнення втраченої заробітної плати за час вимушеного прогулу, грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку, моральну шкоду та судовий збір.

Ухвалою Косівського районного суду від 05.11.2014 року дану позовну заяву було передано судді Крилюк М.І. для вирішення питання про об'єднання даних позовів в одне провадження.

Рішенням Косівського районного суду від 10.12.2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи.

Вказав, що суд необгрунтовано виходив з того, що звільнення позивача з роботи за ч.4 ст.40 КЗпП України проведено із дотриманням вимог трудового закондавства. В оскаржуваному рішенні зазначено, що про порушення позивачем службових обов'язків свідчить порушене кримінальне провадження, яке на даний час перебуває у провадженні суду. Однак, ухвалою Апеляційного суду скасовано ухвалу Косівського районного суду від

3

09.07.2014 року про зупинення провадження у справі та встановлено, що результат вирішення питання про обвинувачення ОСОБА_2 за неналежне виконання службових обов'язків у жовтні-листопаді 2011 року не впливає на можливість розгляду трудового спору.

В акті про відсутність його на робочому місці не зазначено дату підписання даного акту, в судовому засіданні даний акт не досліджувався. Щодо акту про відмову від пояснень про причини відсутності, то позивача 06.08.2014 року не було на території підприємтсва, ніхто не звертався до нього щодо надання таких пояснень.

Відповідачем не було направлено на його адресу заперечень про відмову у наданні відпустки з відповідним обгрунтуванням. Він дізнався, що відпустку не надано тільки тоді, коли почав з'ясовувати причини звільнення. Не досліджувалися судом першої інстанції мотиви та причини такої відмови, а також відсутність заперечень відповідача за наслідками розгляду його заяви.

Факт відсутності позивача 07.07.2014 року на робочому місці протягом майже місяця не може розцінюватись як прогул, оскільки останній був відсутній на роботі з поважних причин, а саме - у звязку з потребою у додатковому медичному обстеженні та необхідності догляду за хворою матір'ю. Судом першої інстанції не враховано наявність вини, обставини, пов'язані з відсутністю його на роботі, його попередню роботу. Також судом першої інстанції грубо порушено вимоги ЦПК України в частині заявлених позивачем клопотань про надання доказів.

Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, позивача, представників відповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 був прийнятий 02.07.1999 року на посаду лісника обходу №1 Березівського лісництва ДП "Кутське лісове господарство", в подальшому перевежений майстром лісу даного обходу.

Із оглянутого в судовому засіданні наказу ДП "Кутське лісове господарство", позивач після перебування у відпустці по догляду за неповнолітньою дитиною, 12.03.2014 року повернувся до виконання своїх посадових обов'язків.

Відповідно до пояснень керівництва підприємтсва встановлено, що ОСОБА_2 через непорозуміння та скарги, які виникли під час виконання ним посадових обов'язків,

4

переведений на інший обхід №5, про що свідчить наказ від 13.03.2014 року. В даному наказі вказано, що таке рішення прийняте на підставі листа Івано-Франківського бласного управління лісового господарства і для передачі дільниці створити комісію. Прийнятий наказ на підставі заяви позивача та розпорядження лісництва №6 від 02.09.2013 року.

Ні зазначений наказ, ні розпорядження керівництва ДП "Кутське лісове господарство" щодо переводу в місячний термін позивачем не оскаржувалось.

Про порушення ОСОБА_2 посадових обов'язків та неналежне їх виконання свідчить також і порушене кримінальне провадження щодо останнього за ч.1 ст.367 КК України, яке на даний час перебуває у провадженні суду.

Як видно із представленого суду табелю обліку робочого часу, за липень 2014 року позивач жодного дня не відпрацював. Про відсутність ОСОБА_2 на робочому місці було складено акт, однак позивач відмовився від пояснення причин відсутності, про що також було складено акт.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач також не заперечував того, що у липні 2014 року він не виходив на роботу оскільки вважав, що подана ним заява про відпустку задоволена. З наказом про отримання відпустки в липні 2014 року він не був ознайомлений. За таких обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивач з 08 по 11 липня та з 28 по 31 липня 2014 року вчинив прогули. Вказане також підтверджене табелем обліку робочого часу за липень 2014 року ( а.с. 159). Про засідання профспілкового комітету та необхідність надати пояснення позивач повідомлявся неодноразово, про що свідчать пояснення свідків та копії розписок про вручення йому рекомендованих повідомлень ( а.с. 110).

Рішенням профспілкового комітету від 19.08.2014 року, про засідання якого ОСОБА_2 було належним чином повідомлено, було надано згоду на звільнення позивача із займаної посади майстра лісу Березівського лісництва за прогули, про що було видано наказ №43 від 26.08.2014 року ДП "Кутське лісове господарство".

Також судом встановлено, що позивач особисто забрав трудову книжку із відділу кадрів, а від отримання компенсації за невикористану відпустку відмовився, внаслідок чого всі кошти йому відправлено по пошті 11.09.2014 року, про що свідчить копія поштового переказу.

За змістом ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст.40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

5

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, звільнення ОСОБА_2 було проведено за погодженням профспілкової організації.

Оскільки вимоги про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними від вимоги про поновлення на роботі, то відповідно такі вимоги не підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд першої інстанції належним чином дослідив докази та дав їм оцінку і рішення постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі

переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Косівського районного суду від 10 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: В.М. Вакарук

М.Д. Горейко