Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі Гаркуша Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про поновлення на роботі, -

встановив:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - відповідач) про поновлення на роботі.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що 18.03.2014 року позивач був призначений на посаду заступника Голови правління ПАТ «Укргазвидобування». ІНФОРМАЦІЯ_1 в позивача народилась дитина. Через рік та три з половиною місяця після народження дитини - 01.08.2014 року, його матір: ОСОБА_2 вийшла на роботу на повний робочий день до закінчення терміну відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 18.08.2015 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про надання йому з 19.08.2015 по ІНФОРМАЦІЯ_2 відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Після направлення даної заяви, позивач із 19.08.2015 року розпочав здійснювати фактичний догляд за дитиною і перебував у повній впевненості, що на законних підставах знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та перестав відвідувати місце роботи. 01.10.2015 року на домашню адресу позивача надійшов лист з місця роботи - ПАТ «Укргазвидобування», яким було позивача проінформовано про відсутність законних підстав для надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки, надана довідка з місця роботи дружини позивача - ТОВ «Сан Габріель» від 17.08.2015 року, не відповідала вимогам ч. 4 ст. 20 закону України «Про відпустки». Одночасно, у вищевказаному листі позивачу пропонувалось надати відповідачу письмові пояснення з приводу поважних причин відсутності на роботі з 19.08.2015 року. 05.10.2015 року позивач направив заяву, у якій детально, із наданням усіх необхідних документів повідомив про такі причини та у черговий раз просив надати відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Проте, 13.10.2015 року на домашню адресу позивача надійшов супровідний лист з місця роботи - ПАТ «Укргазвидобування» із копією наказу № 127-К від 09.10.2015 року про звільнення позивача з роботи 09.10.2015 року за прогул без поважних причин з 19 серпня по 08 жовтня 2015 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Вказане звільнення позивач вважає незаконним та безпідставним.

Тому, позивач просив суд, поновити ОСОБА_1 на посаді заступника Голови правління ПАТ «Укргазвидобування».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. До матеріалів справи додано заперечення проти позову.

Суд, заслухавши надані пояснення, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ч.1 ст.43 Конституції України).

Судом було встановлено, що наказом від 18.03.2014 року № 28-К ОСОБА_1 було призначено на посаду заступника Голови Правління Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» з 18 березня 2014 року з посадовим окладом згідно штатного розкладу.

З 13.07.2015 року по 18.08.2015 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності, серія АГЧ № 724824 та серія АГИ № 739297, мав стати до роботи 19.08.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, у позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дитина - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва від ІНФОРМАЦІЯ_3, серія НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно матеріалів справи, позивачем було надіслано на адресу відповідача заяву про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку від 18 серпня 2015 року з додатками до заяви: копія свідоцтва про народження та довідка № 1712 від 17.08.2015 року.

Дану заяву з додатками було направлено на адресу відповідача 18.08.2015 року, що підтверджується копією опису вкладення.

Відповідно до копії довідки від 17.08.2015 року, зі змісту якої вбачається, що довідка дана ОСОБА_2 в тому, що вона дійсно працює в ТОВ «Сан Габріель» на посаді директора з 02.04.2007 року по теперішній час, повний робочий день.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КЗпП України, за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.

Відпустки для догляду за дитиною, передбачені частинами третьою, четвертою та шостою цієї статті, можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною (ч. 7 ст. 179 КЗпП України).

Згідно ч. 4 ст. 20 Закону України «Про відпустки», особам, зазначеним у частині третій статті 18 цього Закону (крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено (із зазначенням дати).

Відповідно до копії відповіді відповідача від 23.09.2015 року на заяву позивача від 18.08.2015 року про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, де зазначено, що у зв`язку з ненаданням документів, визначених ч. 4 ст. 20 Закону України «Про відпустки», на підтвердження фактичного догляду за дитиною у відповідача відсутні законні підстави для надання відпустки позивачу для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 19.08.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, а також зазначено, що заява від 18.08.2015 року надійшла пізніше того строку з якого позивач просив надати відпустку та було запропоновано протягом двох днів з дня отримання цього листа надати письмові пояснення з приводу поважних причин відсутності на роботі з 19.08.2015 року.

Даний лист від 23.09.2015 року позивачем було отримано 01.10.2015 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до копії наказу від 09.10.2015 року № 127-К, ОСОБА_1, заступника Голови Правління Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», звільнити з роботи 09 жовтня 2015 року за прогул без поважних причин з 19 серпня 2015 року по 08 жовтня 2015 року, п. 4 ст. 40 КЗпП України. Департаменту бухгалтерського обліку та звітності виплатити компенсацію за 33 календарних дні невикористаної щорічної відпустки (а.с.13).

Факт відсутності позивача на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня підтверджується актами про відсутність працівника на робочому місці від 19.08.2015 року, 20.08.2015 року, 21.08.2015 року, 25.08.2015 року, 26.08.2015 року, 27.08.2015 року, 28.08.2015 року, 31.08.2015 року, 01.09.2015 року, 02.09.2015 року, 03.09.2015 року, 04.09.2015 року, 07.09.2015 року, 08.09.2015 року, 09.09.2015 року, 10.09.2015 року, 11.09.2015 року, 14.09.2015 року, 15.09.2015 року, 16.09.2015 року, 17.09.2015 року, 18.09.2015 року, 21.09.2015 року, 22.09.2015 року, 23.09.2015 року, 24.09.2015 року, 25.09.2015 року, 28.09.2015 року, 29.09.2015 року, 30.09.2015 року, 01.10.2015 року, 02.10.2015 року, 05.10.2015 року, 06.10.20001115 року, 07.10.2015 року, 08.10.2015 року та службовою запискою начальника департаменту по роботі з персоналом ОСОБА_4.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач був відсутній на роботі у день його звільнення.

Крім того, 08.10.2015 року комісією було складено акт про відмову у наданні пояснення по суті порушення трудової дисципліни, де зазначено, що у встановлений термін та станом на 08.10.2015 року заступником Голови Правління ОСОБА_1 на вимогу надати письмові пояснення з приводу причин відсутності на роботі з 19.08.2015 року, надіслану листом ПАТ «Укргазвидобування» від 23.09.2015 року та який отриманий ОСОБА_1 01.10.2015 року, письмові пояснення ОСОБА_1 не надані.

Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника (ч. 1,2 ст. 47 КЗпП України).

Відповідно до копії листа відповідача від 12.10.2015 року, який міститься в матеріалах справи, позивачу було направлено засвідчену копію наказу від 09.10.2015 року № 127-К, на адресу: 03069, м. Київ, вул. Яслинська, б. 11В. Крім того, відповідно до даного листа, позивачу повідомлено, що у випадку неможливості особистого прибуття до ПАТ «Укргазвидобування», ним може бути надана письмова згода на пересилання трудової книжки.

Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника (п. 4.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58).

Відповідно до матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з листом від 05.10.2015 року, у якому просив надати відпустку по догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку, тобто з 17 серпня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_2. До даного листа від 05.10.2015 року позивачем було надано копію свідоцтва про народження від ІНФОРМАЦІЯ_3, довідка ТОВ «Сан Габріель» від 01.10.2015 року та довідка Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.10.2015 року № 318.

Згідно даної довідки, станом на жовтень 2015 року виплату допомоги по догляду за дитиною не припинено.

Відповідно до Листа міністерства Соціальної політики України від 09.04.2015 року № 357/5/75-15, де зазначено, що Департаментом державної соціальної допомоги розглянуто звернення стосовно надання роз'яснення щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та повідомлено, що Верховною Радою України 27.03.2014 р. прийнято Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким із 1 липня 2014 р. об'єднано допомогу при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в один вид допомоги та встановлено фіксований розмір допомоги при народженні дитини.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім'ям з дітьми: 1) допомога у зв'язку з вагітністю та пологами; 2) допомога при народженні дитини; 2-1) допомога при усиновленні дитини; 4) допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 5) допомога на дітей одиноким матерям.

Таким чином, якщо особа вийшла на роботу до закінчення відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, роботодавець повинен протягом п'яти днів з дня видання наказу про припинення зазначеної відпустки повідомити про це орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання даної особи.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу) (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року N 9).

На підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника за такою підставою власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, підтверджуючі відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня. Доцільно зазначити, що невихід на роботу у зв'язку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, залишення роботи без попередження власника чи уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника (Роз`яснення Міністерства юстиції України від 01.02.2011 року «Порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу»).

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку наданим поясненням і доказам по справі та враховуючи те, що позивач самовільно, без погодження з відповідачем не вийшов на роботу з 19.08.2015 року, тобто, вчинив прогул, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 40,42, 47 КЗпП України, ст. ст. 10 60, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року N 9, Роз`яснення Міністерства юстиції України від 01.02.2011 року «Порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу», Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», Закон України «Про відпустки», суд,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про поновлення на роботі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя