У Х В А Л А

28 січня 2015 р. смт. Близнюки

Суддя Близнюківського районного суду Харківської області Лобановська С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином у розмірі 50000 грн.

Ухвалою судді Близнюківського районного суду Харківської області від 28.01.2015 відкрито провадження у справі.

Пункт 1 прохальної частини позовної заяви містить вимогу про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, що знаходиться за адресою: вул. Карла Маркса, буд. 28 смт. Близнюки Харківської області.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, що відповідає змісту ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали позовної заяви, суддя вважає її необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а ч. ст. 152 ЦПК України визначенні види забезпечення позову. Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Так, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Як роз'яснено в п.п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суддя не вбачає підстав та необхідності для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки не надано даних про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Не надано підтвердження того, що змінилися певні обставини, які обґрунтовують необхідність забезпечення позову, позивач не довів наявність підстав для забезпечення позову, не надав відповідні для цього докази, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151 153, 209, 210 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.М. Лобановська