Справа № 199/3322/15-ц
У Х В А Л А

іменем України

19 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Сенчишина Ф.М., розглянувши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову у цивільний справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МІЛМ», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду від 19 травня 2015 року відкрите провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МІЛМ», про стягнення з відповідача, як з поручителя, заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 39410579,10 грн.

Позивач разом з позовом подав до суду заяву, за якою просить з метою забезпечення позову накласти арешт на майно та грошові суми, належні ОСОБА_2, в межах заявленої суми позовних вимог. Заява обґрунтовується тим, що у відповідача є реальна можливість своїми діями ускладнити у майбутньому виконання рішення суду у звязку з погіршенням фінансового становища відповідача та наявності можливості відчуження ним активів. Позивач наголошує на тому, що майно, яке є у відповідача, на момент предявлення позову до нього може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду, оскільки відповідач може продати належне йому на праві власності майно.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд враховує, що згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 своєї постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. За п. 7 цієї ж постанови, ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Суд виходить з того, що до позову додана копія додаткового договору № 1 про внесення змін до кредитного договору № 003/09-К від 23 квітня 2009 року, укладеного між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «МІЛМ», за яким позичальник зобовязався надати в заставу майно (власне та третіх осіб), заставна вартість якого становить 61890098,16 грн.

З огляду на розмір заборгованості за кредитним договором (39410579,10 грн.), вартості заставного майна (61890098,16 грн.) мало бути більш ніж достатньо для задоволення вимог позивача, як кредитора.

В той же час, позивач копію відповідного договору суду не надав, як не надав і відомості про те, що майно в достатньому розмірі не було передане в заставу.

Таким чином, відсутні підстави для здійснення обґрунтованого припущення щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а заява про вжиття заходів забезпечення позову, за таких обставин, є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 3 ст. 151, ст. 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції»про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий :

19.05.2015