У х в а л а

іменем україни

4 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про переведення права співвласника - боржника на Ѕ частину домоволодіння, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що відповідно до рішення Снятинського райсуду від 14 березня 2006 року із ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дітей - синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно до їх повноліття на її користь. У зв'язку з тим, що останній неналежно виконував рішення суду, у нього утворилась заборгованість по аліментах у розмірі 30 512 грн. Відповідно до договору дарування жилого будинку від 26 листопада 2002 року відповідачу на праві спільної часткової власності належить Ѕ частина жилого будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1. Згідно звіту про оцінку будинковолодіння його вартість складає 48 725 грн 28 коп. Враховуючи те, що заборгованість відповідача по аліментах на утримання дітей становить 30 512 грн, що більше половини вартості належного відповідачу будинковолодіння, просила задовольнити позов.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Як вбачається з позовної заяви, вимоги про переведення на ОСОБА_1 права ОСОБА_2 на Ѕ частину належного йому домоволодіння позивач обґрунтовувала тим, що останній має борг по сплаті аліментів, які зобов'язаний сплачувати на її користь на утримання дітей сторін, який не погашає, іншого майна, крім частки у спільній частковій власності, на яке може бути звернуте стягнення на погашення цього боргу, не має.

Відповідно до ст. 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виходячи з положень вказаної норми, кредитор може вимагати переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника щодо належної йому частки у майні лише після того, коли останній відмовився виконати вимоги про продаж боржником своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від її придбання.

Доказів про те, що ОСОБА_1 пред'являла вимоги до відповідача про продаж належної йому частки і останній від цього відмовився, позивачем не подано і на такі обставини вона не посилалась.

З огляду на викладене, виходячи з недоведеності того, що кредитор пред'являв вимогу до боржника про продаж частки у спільному майні і останній виконати таку вимогу відмовився, суди дійшли обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову про переведення на позивача права ОСОБА_2 на Ѕ частину належного йому домоволодіння.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваних рішеннях висновків у зв'язку з чим підстави для її задоволення і скасування судових рішень відсутні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.О. Кузнєцов