Справа № 359/103/15ц Головуючий у І інстанції Журавський В.В.
Провадження № 22-ц/780/2973/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 42 20.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Верланова С.М., Приходька К.П.,

за участі секретаря Химинець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Бориспільської міської ради Київської області, Філії державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» - 135 домобудівельний комбінат», Житлово-комунального відділу №2 Філії державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» - 135 домобудівельний комбінат» про зобов»язання провести благоустрій квартири ,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року позивач пред»явив в суді названий позов посилаючись на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 30 серпня 2005 року № 530 йому була надана квартира АДРЕСА_1. 07 листопада 2005 року йому був виданий ордер на цю квартиру. Квартиру він отримав як постраждалий внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії.

В 2009 році позивач звернувся до депутата міської ради щодо складання акту обстеження житлових та матеріально-побутових умов, яким було встановлено, що будівельні роботи в будинку не закінчені.

В 2014 році позивач повторно звернувся до депутата Бориспільської міської ради, який обстежив його житлові умови та склав акт про те, що квартира потребує ремонту.

Житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 введено в експлуатацію відповідно до рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 30.08.2005 року №529 «Про затвердження вводу в експлуатацію житлового будинку».

Враховуюче те, що квартира АДРЕСА_1, згідно ордеру № 93 від 07.11.2005 була надана йому саме виконавчим комітетом Бориспільської міської Ради, то саме цей орган повинен відповідати за те, що будівельні роботи в квартирі не закінчені і квартира не відповідає санітарним та технічним нормам .

21 серпня 2014 позивач звернувся із заявою до Бориспільської міської ради, де просив провести обстеження квартири та провести ремонтні роботи в ній. Його заява була зареєстрована у Бориспільській міській Раді, але відповідь він не отримав.

Також він неодноразово звертався з заявами до ФДП МО «Укрвійськбуд» - 135 Домобудівельний Комбінат», на балансі якого знаходиться будинок, та до ЖКВ №2 ФДП МО «Укрвійськбуд» - 135-й Домобудівельний Комбінат, який - є обслуговуючою організацією і виконавцем житлово-комунальних послуг та просив благоустроїти квартиру в якій він мешкає, але також не отримав належної відповіді.

Посилаючись на ч.1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.526, 611 ЦК України, позивач просив суд зобов»язати Бориспільську міську раду Київської області, Філію державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» - 135 домобудівельний комбінат», Житлово-комунальний відділ №2 Філії державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» - 135 домобудівельний комбінат» благоустроїти квартиру АДРЕСА_1, привівши її у відповідність до санітарних і технічних норм.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що не погоджується із встановленими судом обставинами справи щодо того, що він з часу отримання ордера і до 2009 року не пред'являв претензій щодо якості опоряджувальних робіт та недоліків будівництва. Позивач у своїй апеляційній скарзі зазначає, що він почав звертатись до усіх інстанції з вимогою благоустроїти квартиру з 14 жовтня 2005 року.

Не погоджується також із застосуванням судом наслідків спливу позовної давності. При цьому вказує на те, що він в 2010 році звертався з аналогічним позовом до суду і рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2010 року у задоволенні його позову було відмовлено.

Також вважає, що суд не прийняв до уваги того факту, що відповідач (не зазначено в апеляційній скарзі який саме із відповідачів) в травні 2013 року розпочав благоустроювати квартиру, але не закінчив. Саме з травня 2013 року має відраховуватись позовна давність.

Також не погоджується із висновком суду в тій частині, що виконавчий комітет Бориспільської міської ради лише видав ордер на квартиру, а тому не має відповідати за благоустрій цієї квартири. При цьому позивач посилається на те, що в мотивувальній частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2010 року було вказано, що саме виконавчий комітет Бориспільської міської ради має відповідати за те, що будівельні роботи в квартирі не закінчені і така квартира не відповідає санітарним та технічним вимогам.

Позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 30 серпня 2005 № 530 квартира АДРЕСА_1 була заселена відповідно до листа № 19117/616 від 20.08.2005 Головного управління у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС та протоколу комісії Київської міської державної адміністрації від 19.11.2004 по розподілу житла, що надається громадянам категорії 1а.

ОСОБА_2 як особа, що постраждала від цих наслідків 07.11.2005 року отримав ордер № 93 на право зайняття житлового приміщення по АДРЕСА_1, який був виданий на підставі рішення виконкому Бориспільської міської ради від 30 серпня №№ 513,530.

Перед отриманням ордеру, позивачу було надано квартиру для огляду і останній погодився отримати вищезазначену квартиру, особисто зазначивши в оглядовому повідомленні - «Згоден», що й підтвердив в судовому засіданні. Будь яких претензій до якості споряджувальних робіт та недоліків будівництва, позивач не висловлював аж до 2009 року.

Будинок по АДРЕСА_1 будувався будівельною компанією «Укрвійськбуд» на замовлення Міністерства надзвичайних ситуацій України, а не територіальної громади міста. В подальшому квартира була куплена відповідно до договору купівлі-продажу, у ДП МОУ «Укрвійськбуд», Київською міською державною адміністрацією та передана в подальшому ОСОБА_2

Вказаний будинок не приймався до комунальної власності міста та не знаходиться на балансі міста. Відповідно до матеріалів справи, він перебуває на балансі ДП МОУ «Укрвійськбуд».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ст.60 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470 - у випадках, коли жилі приміщення надаються у будинку, збудованому підприємством, установою, організацією в іншому

населенному пункті, вказані списки надсилаються до виконавчого комітету Ради народних депутатів за місцем знаходження будинку.

Таким чином, виконавчий комітет Бориспільської міської ради лише видав ордер на квартиру, оскільки будинок був збудований в м. Борисполі. Рішення ж щодо забезпечення позивача квартирою ухвалювалось на підставі листа № 19117/616 від 20.08.2005 Головного управлінням у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС та протоколу комісії Київської міської державної адміністрації від 19.11.2004 по розподілу житла, що надається громадянам категорії 1а. Цими обставинами суд обґрунтовував те, що виконавчий комітет Бориспільської міської ради не має нести відповідальності за неналежний стан квартири, яка була виділена позивачу.

Відмовляючи у задоволенні позову до Філії державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» - 135 домобудівельний комбінат», Житлово-комунального відділу №2 Філії державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» - 135 домобудівельний комбінат», суд виходив з того, що з наявного у справі Положення про філію ДМ МОУ «Укрвійськбуд» - 135 домобудівельний комбінат» слідує, що вона не є юридичною особою, а тому не може бути відповідачем у справі.

Пунктом 1.4 Положення передбачено, що для виконання завдань Філія може утримувати виробничі підрозділи, яким є зокрема Житлово-комунальний відділ №2 Філії державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» - 135 домобудівельний комбінат», який в свою чергу теж не є юридичною особою і є неналежним відповідачем.

Також суд не погодився із правовими підставами позову, які зазначив позивач, а саме ст. 526 та 611 ЦК України, оскільки в даних статтях йдеться мова про зобов'язання та договір, жодного договору між міською радою та позивачем не укладалось, то виходячи із природи цього поняття визначеного у цивільному кодексі такі відносини між міською радою або її виконавчим комітетом і позивачем не виникли

Навівши вказані обставини, що стали підставою для відмови у позові, суд першої інстанції також відмовив у задоволенні позовних вимог за спливом позовної давності.

Судова колегія не у повному обсязі погоджується із висновками суду виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 Порядку Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 р. N 1243 ( далі Порядок), який був чинним на час прийняття будинку позивача в експлуатацію, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд (далі - закінчені будівництвом об'єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Відповідно до п.24 цього Порядку житлові будинки, в яких квартири та інші приміщення побудовані за кошти фізичних та юридичних осіб, можуть прийматися в експлуатацію без виконаних внутрішніх опоряджувальних робіт, які не впливають на експлуатацію цих будинків, якщо це обумовлено інвестиційним договором на будівництво та за умови дотримання при цьому санітарних і технічних вимог. Перелік внутрішніх опоряджувальних робіт, без виконання яких можливе прийняття в експлуатацію житлових будинків, визначається Мінрегіонбудом.

Житлові будинки, в яких квартири побудовані за кошти державного бюджету, республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів для соціально незахищених верств населення (інваліди, учасники Великої Вітчизняної війни, багатодітні сім'ї, громадяни, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тощо), приймаються в експлуатацію за умови виконання опоряджувальних робіт в повному обсязі.

Доказів, які б беззаперечно доводили яка установа фінансувала будівництво квартири, яка була виділена позивачу, яким чином і на підставі чого вона передавалась від забудовника і яким державним установам чи органам місцевого самоврядування, матеріали справи не містять.

Разом із тим, матеріали справи містять копію повідомлення на право огляду запропонованої квартири від 23 грудня 2004 року, виданого Головним управлінням у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС Київської міської державної адміністрації, яким ОСОБА_2. пропонувалось оглянути квартиру АДРЕСА_1 і повідомити про свою згоду на її отримання.

Також як вбачається із рішення Бориспільського міського суду Київської області від 13 травня 2010 року Головне Управління у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС звернулось до виконавчого комітету Бориспільської міської ради з листом № 09117/616 від 20 серпня 2005 року до якого долучався протокол комісії Київської міської державної адміністрації від 19 листопада 2004 року по розподілу житла, що надається громадянам категорії 1-А і ці документи стали підставою для ухвалення виконавчим комітетом Бориспільської міської ради рішення про надання кватири відповідачу і видачу ордера на цю квартиру.

Тобто із наведених доказів можна зробити висновок, що позивач отримав квартиру, яка була збудована ( набута) за кошти державного бюджету як соціально незахищена особа, а тому вказана квартира мала була прийнята в експлуатацію за умови виконання опоряджувальних робіт в повному обсязі

Як зазначає позивач у своїй апеляційній скарзі, що також підтверджується рішенням Бориспільського міського суду Київської області від 13 травня 2010 року, рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 30 серпня 2005 року № 529 затверджено акт вводу в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1. Із цього факту можна зробити висновок, що квартира № 113 в цьому будинку, яка була виділена позивачу, відповідала умовам абз.2 ч.24 Порядку .

Невідповідність квартири вказаним умовам, а саме відсутність в квартирі опорядження, позивач мав довести у судовому засіданні.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В даній справі доказуванню підлягали обставини відсутності опорядження квартири на час прийняття будинку в експлуатацію і надання її позивачу.

Позивач у своєму позові посилався на те, що в 2009 та в 2014 році він звертався із заявами до відповідачів щодо обстеження квартири і приведення її у відповідність до вимог абз.2 п.24 Порядку. (а.с.1,32)

Матеріали справи містять лише докази звернення позивача до Бориспільської міської ради із заявою в 2014 році щодо закінчення проведення ремонту в квартирі, а також акт обстеження квартири позивача депутатом Бориспільської міської ради та комісії ЖЕК-2 від 2009 року (а.с. 15, 42)

Також до справи приєднана копія заяви позивача на ім'я директора філії ДП МО України «Укрвійськбуд» від 14.10.2005 р. в якій він просив усунути виявлені недоліки в облаштуванні квартири. (а.с.44)

Дані докази не підтверджують тих обставин, які підлягали встановленню, а саме, що в 2005 році квартира була надана позивачу без належного облаштування, тобто без встановлення сантехніки, вікон, дверей, влаштування підлоги і наклеювання шпалер.

Наведені докази лише доводять, що в 2005 р. позивач мав претензії щодо неякісно виконаних окремих робіт. Але ці обставини не свідчать про відсутність взагалі облаштування квартири, що допускалось у випадках, передбачених абзацем 1 п.24 Порядку.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає , що суд першої інстанції а підставі наявних у справі доказів прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги до Бориспільської міської ради є недоведеними, а інші відповідачі не є належними відповідачами у справі.

Доди апеляційної скарги не спростовують цих висновків суду першої інстанції.

Разом із тим, судова колегія не може погодитись із тим, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову як по суті, так і з підстав сплину позовної давності.

Судова колегія погоджується із висновками суду в тій частині, що позивач подав позов поза межами позовної давності. Однак в задоволенні позову з цієї підстави суд може відмовити лише в тому разі, якщо суд встановить, що право позивача порушене відповідачем, але при цьому не підлягає судовому захисту за спливом позовної давності. Оскільки суд встановив, що право позивача не порушене і відмовив в задоволенні позову з цих підстав, то посилання суду в мотивувальній частині ще і на відмову у позові за спливом позовної давності є зайвим, а тому рішення суду в цій частині необхідно змінити, виключивши із мотивувальної частини посилання на ст.. 257, ст.. 267 ЦК України . В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року в даній справі змінити, виключивши із мотивувальної частини посилання на ст. 257, ст. 267 ЦК України.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.Голуб

Судді С.Верланов

К.Приходько