_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1590/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Прохорова П.А.,

при секретарі Цвігун А.В., Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом 2P Commercial Agency s.r.o. до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 27 червня 2012 року громадянин України ОСОБА_2 взяв в борг у позивача кошти у сумі 100 000,00 доларів США та зобовязався повернути вказану суму грошей до 31 грудня 2012 року, що підтверджується розпискою написаною власноручно гр. ОСОБА_2 27 червня 2012 року. У вказаній розписці від 27 червня 2012 року сторони погодили розмір пені у разі несвоєчасного повернення боргу гр. ОСОБА_2, а саме: 0,15% від суми боргу за кожен день прострочення зобовязання. На час звернення до суду відповідач гроші не повернув. Вважаючи, що договір позики укладено в інтересах сімї, позивач просить суд стягнути борг солідарно також із дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Уточнивши позовні вимоги, позивач остаточно просив суд стягнути солідарно з гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 на користь 2P Commercial Agency s.r.o. ідентифікаційний номер юридичної особи: 61458848, кошти у розмірі 4 972 016,5 грн. та понесені судові витрати.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з різних підстав. Зокрема, представник ОСОБА_1 у своїх письмових запереченнях вказувала на відсутність доказів отримання коштів відповідачем, недотримання письмової форми договору позики, відсутність у позивача статусу фінансової установи, що, на її думку, є необхідним для укладання договору позики. 06.02.2015 року представник відповідача звернулась до суду з заявою про забезпечення доказів шляхом призначення судової почеркознавчої експертизи, яке обґрунтувала тим, що відповідач не складав та не підписував розписки, про стягнення заборгованості за якою йдеться у позові. Клопотання було задоволене. У зв'язку із несплатою вартості проведення експертизи та ненаданням необхідних матеріалів справа була повернута без здійснення експертизи.

Представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що представляли інтереси відповідача після повернення матеріалів справи з експертної установи, не заперечували факту написання відповідачем зазначеної розписки та у своїх запереченнях вказували на те, що Відповідач насправді не отримував кошти, про які йдеться у розписці, тому, на їх думку, договір позики є неукладеним. Просили забезпечити докази шляхом надання судового доручення про витребування фінансової звітності 2P Commercial Agency s.r.o. на підтвердження своїх доводів та вважали неможливим вирішення справи без таких документів.

У судове засідання 16.12.2015року відповідач та представник відповідача не з'явились, але представник надав на адресу суду заяву, в якій просив суд про відкладення судового засідання на іншу дату через зайнятість в іншому судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважність причин відсутності суд не повідомила, заперечення на позовну заяву не надала.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

В судовому засіданні 07.12.2015р. суд задовольнив клопотання представника Відповідача ОСОБА_4 та оголосив перерву для особистої явки ОСОБА_2 При цьому, дата та час судового засідання 16.12.2015р. були узгоджені із представником відповідача в судовому засіданні від 07.12.2015 року, тому суд розцінює заяву про відкладення судового засідання як спробу затягування розгляду справи, у зв'язку з чим залишає таку заяву без задоволення.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 27 червня 2012 року громадянин України ОСОБА_2 взяв в борг у компанії 2P Commercial Agency s.r.o. (м. Прага, Чеська республіка) кошти у сумі 100000,00 (сто тисяч) доларів США та зобовязався повернути вказану суму грошей до 31 грудня 2012 року, що підтверджується розпискою, написаною власноручно гр. ОСОБА_2 27 червня 2012 року. У розписці від 27 червня 2012 року сторони погодили розмір пені у разі несвоєчасного повернення боргу гр. ОСОБА_2, а саме: 0,15% від суми боргу за кожен день прострочення зобовязання. На час звернення до суду відповідач гроші не повернув

Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору щодо своєчасного повернення боргу зумовило звернення Позивача до суду із відповідним позовом.

Задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем, є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов'язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики (розписки), відповідачем не було повернуто у строк, зазначений у розписках ОСОБА_2 позику, а саме: грошові кошти у розмірі 100000,00 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на дату подання уточненої позовної заяви 30.06.2015 року становить 2 101 000 (два мільйони сто одну тисячу) гривень, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги компанії 2P Commercial Agency s.r.o. про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 2101000 (два мільйони сто одна тисяча) гривень., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд критично оцінює доводи представника Відповідача про те, що останній насправді не отримував кошти за розпискою від 27 червня 2012 року, оскільки жодного доказу на підтвердження цих доводів суду не надано.

Щодо витребування всієї фінансової звітності 2Р Commercial Agency s.r.o. за 2012 рік, списку рахунків 2Р Commercial Agency s.r.o. з вказівкою їх повних реквізитів та наданням виписки по цих рахунках за 2012 рік, суд приходить до висновку, що витребувана інформація не перебуває в необхідному безпосередньому зв'язку з предметом доказування, до того ж має ознаки конфіденційної та її витребування можливо тільки шляхом розкриття банківської таємниці на території іншої держави.

Як зазначила колегія Апеляційного суду Одеської області в ухвалі від 17.11.2015р., витребування інформації по всім рахункам іноземного підприємства 2Р Commercial Agency s.r.o. за 2012 рік, витребування їх реквізитів та виписку про рух коштів виходить межі доказування, стосується підприємницької діяльності підприємства і не може бути належним доказом на підтвердження заперечень відповідача.

Враховуючи те, що позовні вимоги стосуються передачі 27 червня 2012 року ОСОБА_2 100000,00 доларів США, витребування доказів може мати місце відповідно конкретної суму та конкретної особи та фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Інших доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачем не надано.

Щодо вимог про стягнення пені суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Строк виконання зобовязання наступив 01.01.2013р., з цього ж дня бере свій початок нарахування пені за невиконання зобовязання. Позивач звернувся до суду 25.09.2014р., про що свідчить відтиск поштового штемпелю на конверті. З цього моменту строк позовної давності перервався. Отже, позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення пені за період з 01.01.2013р. до 25.09.2013р.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд відмовляє в позові в частині стягнення пені за період з 01.01.2013р. до 25.09.2013р.

Отже, розмір пені з період з 26.09.2013р. до 30.06.2015р. складає: 100000,00 доларів США ? 0,15% ? 642 дні = 96300 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України на дату подання уточненої позовної заяви 30.06.2015року (1 долар США = 21.01 грн.) дорівнює 2 023 263 (два мільйони двадцять три тисячі двісті шістдесят три) грн.

Загальна сума боргу складає: 2 101 000 грн. + 2 023 263 грн. = 4 124 263 (чотири мільйони сто двадцять чотири тисячі двісті шістдесят три) грн.

Щодо вимог до ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Матеріали справи не містять доказів того, що договір позики укладено ОСОБА_2 в інтересах сімї, а кошти, одержані за договором, використані також в інтересах сім'ї, що виключає обовязок ОСОБА_3 відповідати за борговими зобовязаннями свого чоловіка.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та з такого суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позову у повному обсязі, з чого слідує необхідність його задоволення.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 256-258, 264, 267, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов 2P Commercial Agency s.r.o. до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю 2P Commercial Agency s.r.o. (Прага 2, Віногради, У Звонаржки 291/3, 120 00, Ідентифікаційний номер: 614 58 848) кошти у розмірі 4 124 263 (чотири мільйони сто двадцять чотири тисячі двісті шістдесят три) грн. та судові витрати в розмірі 1567,00 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Прохоров П. А.