Справа № 395/1267/15-ц
Провадження № 2/395/423/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2015 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві РУДЕНКО І.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачів ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 (далі представник позивача, ОСОБА_1В.) в інтересах Приватного підприємства «АГРОФІРМА «КАМЯНСЬКА»» (далі заявник, позивач, ПП «АГРОФІРМА «КАМЯНСЬКА»») до ОСОБА_3, Фермерського господарства «ОСОБА_4О.» (далі відповідач, ОСОБА_3, ФГ «ОСОБА_4О.»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, Відділ Держгеокадастру у Новомиргородському районі Кіровоградської області, Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області (далі третя особа, Реєстраційна служба, Відділ Держгеокадастру, Головне територіальне управління юстиції), про визнання поновленим договору оренди землі від 13.08.2004 р., визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 28.08.2014 р., скасування рішення про державну реєстрацію речового права оренди,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ПП «АГРОФІРМА «КАМЯНСЬКА»» до ОСОБА_3, ФГ «ОСОБА_4О.», третя особа: Реєстраційна служба про визнання поновленим договору оренди землі від 13.08.2004 р., визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 28.08.2014 р., скасування рішення про державну реєстрацію речового права оренди.

За ухвалою суду від 02.11.2015 р. було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ Держгеокадастру у Новомиргородському районі Кіровоградської області та Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області.

Представник позивача вказав, що між ПП «Агрофірма «Кам'янська»» та ОСОБА_3 13.08.2004 р. було укладено договір оренди землі, який зареєстровано в Новомиргородському відділі КРФ ДП «ЦДЗК» 20.09.2006 р. (запис в книзі реєстрації за № 160).

У відповідності до умов вищезазначеного договору оренди землі ОСОБА_3, будучи власником земельної ділянки № 168 розміром 2,80 га, котра розташована на території Камянської сільської ради, Новомиргородського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом серії IV КР № 034624 від 06.11.2001 р., передав дану земельну ділянку в оренду ПП «Агрофірма «Кам'янська»». Факт передачі відповідачем ОСОБА_3 та прийняття позивачем ПП «Агрофірма «Кам'янська»» орендованої земельної ділянки засвідчено Актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 13.08.2004 p.

Таким чином, ПП «Агрофірма «Кам'янська»» набуло право користування переданої орендодавцем в оренду земельної ділянки № 168 розміром 2,80 га, кадастровий номер даної земельної ділянки :02:000:0168.

В подальшому позивач, виконуючи умови Договору оренди землі та норми законодавства України, використовував орендовану земельну ділянку за її цільовим призначенням, а саме: для ведення сільськогосподарського товарного виробництва.

14.07.2011 р. відділом Держкомзему у Новомиргородському районі Кіровоградської області було зареєстровано додаткову угоду між позивачем ПП «Агрофірма «Кам'янська»» та відповідачем ОСОБА_3 про подовження договору оренди терміном на 5 років (запис в книзі реєстрації за № 00374).

У відповідності до умов зазначеної додаткової угоди строк дії договору оренди закінчувався 13.08.2014 р.

На час подання позовної заяви земельна ділянка використовується ПП «Агрофірма «Кам'янська»», з користування позивача не вибувала, орендна плата за період 2006-2014 pp. на користь відповідача ОСОБА_3 сплачена в повному обсязі, будь-яких порушень умов договору оренди позивачем не вчинялось.

Зазначеним договором передбачено, що орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк. На час закінчення строку договору оренди земельної ділянки ПП «Агрофірма «Кам'янська»» продовжувало вирощувати на згаданій земельній ділянці сільськогосподарські культури. Оскільки відповідач протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки не висловив будь-яких заперечень проти поновлення договору оренди землі, то договір вважається поновленим відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Проте, як стало відомо позивачу, відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір оренди № 92 від 28.08.2014 р. щодо земельної ділянки, яка знаходить в оренді у ПП «Агрофірма «Кам'янська»», з іншою особою ФГ «ОСОБА_3 JI.O.» та зареєстровано в Реєстраційній службі Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області право оренди, яке виникло на підставі цього договору оренди.

Факт укладання договору оренди підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, котра додається як доказ до позову.

За вищезазначених обставин дії відповідача ОСОБА_3 суперечать вимогам законодавства України та порушують права позивача.

Інтерес ПП «Агрофірма «Кам'янська»» полягає в можливості використання орендованої землі в процесі провадження господарської діяльності та отримання від цього прибутку.

Враховуючи припис ч. 1 ст. 215 ЦК України, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, заявник вважає, що договір оренди земельної ділянки № 92 від 28.08.2014 р., укладений між ОСОБА_3 та ФГ «ОСОБА_4О.», має бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

На підставі викладеного, посилаючись на ст. ст. 15, 137, 182, 202, 203 ч. 1, 215, 236, 526 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 6, 19, 26, 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач просить суд:

визнати договір оренди землі від 13.08.2004 р., укладений між ПП «Агрофірма «Кам'янська»» та ОСОБА_3, який зареєстровано в Ніовомиргородському відділі КРФ ДП «ЦДЗК» 20.09.2006 р. (запис в книзі реєстрації за № 160), поновленим;

визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 92 від 28.08.2014 р., укладений між ОСОБА_3 та ФГ «ОСОБА_3 JI.O.» щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0168 площею 2,7964 га, що належить ОСОБА_3;

скасувати рішення про державну реєстрацію речового права оренди.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Додатково пояснив, що протягом 2014-2015 рр. позивач подав податкову декларацію, у додатках до якої зазначив про наявність в його користуванні земельної ділянки відповідача ОСОБА_3, а також сплатив відповідачу ОСОБА_3 орендну плату за користування спірною земельною ділянкою протягом цього періоду.

Представник відповідачів ОСОБА_2 у суді не визнала позов повністю і пояснила, що позивач неправильно трактує норми закону та зміст договору оренди земельної ділянки, що був укладений між ним та відповідачем ОСОБА_3

На думку представника відповідачів, представник позивача суттєво порушив вимоги ч. 1 ст. 215 ЦК України, бо у даному випадку позивач не є стороною оспорюваного договору оренди землі від 28.08.2014 р.

Відповідачі ФГ «ОСОБА_4О.» і ОСОБА_3 не порушували охоронюваних законом прав позивача, бо уклали договір оренди землі після закінчення строку дії попереднього договору оренди земельної ділянки, що був укладений з позивачем.

У позовній заяві представник позивача обґрунтовує власну заінтересованість, зазначивши, що орендодавець не надсилав письмових повідомлень про власне небажання поновлювати договір оренди землі із заявником на новий строк, а також, що спірна земельна ділянка не вибувала із користування позивача.

Проте насправді весною 2014 р. представник позивача відмовив відповідачеві ОСОБА_3 в прийомі заяви про небажання поновлювати укладений договір оренди земельної ділянки на новий строк, а звернутися до кіровоградського офісу заявника відповідач не мав змоги за станом здоровя, бо досягнув старого віку.

Окрім цього, орендна плата за 2014-2015 рр. позивачем не сплачувалась, відповідач ОСОБА_3 особисто не розписувався у наданих представником позивача відомостях про одержання орендної плати.

За актом приймання-передачі земельної ділянки відразу після укладення оспорюваного договору оренди відповідач ОСОБА_3 передав в оренду відповідачеві ФГ «ОСОБА_4О.».

Оскільки позивач не виконав вимог ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», восени 2014 р. відповідачем ФГ «ОСОБА_4О.» було проведено попередній обробіток ґрунту. У поточному році ФГ «ОСОБА_4О.» вирішило тимчасово не обробляти спірну земельну ділянку через наявність позову у суді.

Проте відповідач ФГ «ОСОБА_4О.» сплатив відповідачеві ОСОБА_3 орендну плату у передбаченому договором розмірі.

Позивачем не надано доказів наявності технічної документації на момент укладення угод з відповідачем ОСОБА_3, бо технічна документація на спірну земельну ділянку була розроблена лише у червні 2014 р. і тоді ж їй було присвоєно кадастровий номер.

Крім того, в додатковій угоді від 13.08.2008 р. між сторонами розмір орендної плати було вказано станом на 2008 р. у розмірі 3 % від вартості землі, а ФГ «ОСОБА_4О.» і відповідач ОСОБА_3 домовилися про орендну плату у розмірі 5 %.

До того ж відповідач ФГ «ОСОБА_4О.» зобовязався надавати відповідачеві ще й додаткові послуги у вигляді безоплатного обробітку присадибної земельної ділянки, привезення соломи і поховання.

Попередній орендар був зобовязаний письмово повідомити про намір поновити договір оренди землі відповідача ОСОБА_3 і надіслати проект нової угоди, проте він такою можливістю не скористався.

Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи відповідач ОСОБА_3, представники третіх осіб (Реєстраційної служби, Відділу Держгеокадастру, Головного територіального управління юстиції) у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідачі ОСОБА_3, ФГ «ОСОБА_4О.» подали письмові заперечення проти позову.

У письмових запереченнях проти позову відповідач ОСОБА_3 вказав, що за рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 27.05.2015 р. у цивільній справі № 22-ц/781/1153/15 за позовом представника позивача ОСОБА_5 в інтересах ПП «Агрофірма «Камянська»» до ОСОБА_3, ФГ «ОСОБА_4О.», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Реєстраційна служба Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, Відділ Держземагенства у Новомиргородському районі Кіровоградської області, Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 92 площею 2,7964 га кадастровий номер :02:000:0168, що був укладений між ОСОБА_3 та ФГ «ОСОБА_4О.» 28.08.2014 р. за апеляційною скаргою ПП «АГРОФІРМА «КАМЯНСЬКА»» рішення Новомиргородського районного суду від 25.03.2015 р. у справі № 395/177/15-ц було скасовано та відмовлено у задоволенні вказаного позову.

Як зазначив апеляційний суд, позивач ПП «АГРОФІРМА «КАМЯНСЬКА»» не скористався та не повідомив орендодавця у встановлений законом строк про наміри на продовження договору оренди. Тому укладення 28.08.2014 р. договору оренди земельної ділянки між відповідачами ФГ «ОСОБА_4О.» і ОСОБА_3 права позивача не порушило.

Посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 203 ЦК України, вказав, що його волевиявленням було укладення 28.08.2014 р. договору оренди земельної ділянки з відповідачем ФГ «ОСОБА_4О.»

Окрім цього, вважає, що позивач ПП «АГРОФІРМА «КАМЯНСЬКА»» неналежно виконувало свої обовязки за договором оренди і не розрахувалося з відповідачем за 2014 р., бо знало, що він не має наміру поновлювати договір оренди із заявником.

До того ж позивач ПП «АГРОФІРМА «КАМЯНСЬКА»» у встановлений законом строк про свій намір скористатися переважним правом поновити договір оренди на новий строк до нього не зверталося, проекту такого договору не надсилало.

Тому при укладенні 28.08.2014 р. договору оренди земельної ділянки з відповідачем ФГ «ОСОБА_4О.» він передав власну землю за актом приймання-передачі земельної ділянки у користування відповідачу ФГ «ОСОБА_4О.»

У 2015 р. ФГ «ОСОБА_4О.» сплатило йому орендну плату за вищевказаним договором.

У письмових запереченнях проти позову відповідач ФГ «ОСОБА_4О.» зазначило ті ж обставини, що й відповідач ОСОБА_3, а також обґрунтував власну позицію посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219цс14, предметом якої був спір про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендодавцем.

Окрім цього, ФГ «ОСОБА_4О.» розрахувалося за орендовану земельну ділянку за 2015 рік з відповідачем ОСОБА_3 і сплатило прибутковий податок до місцевого бюджету та єдиний соціальний внесок за земельну ділянку до бюджету.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вище вказаних осіб на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити у позові із таких міркувань.

У судовому засіданні безспірно зясовано, що відповідач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки № 168 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1У-КР № 034624 від 06.11.2001 р. загальною площею 2,7964 га кадастровий № :02:000:0168, що розташована на території Камянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Представник позивача у позовній заяві вказав, що між ПП «Агрофірма «Кам'янська»» та ОСОБА_3 13.08.2004 р. було укладено договір оренди землі, який зареєстровано в Новомиргородському відділі КРФ ДП «ЦДЗК» 20.09.2006 р. (запис в книзі реєстрації за № 160).

У відповідності до умов вищезазначеного договору оренди землі ОСОБА_3 передав дану земельну ділянку в оренду ПП «Агрофірма «Кам'янська»», що засвідчено Актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 13.08.2004 p.

В подальшому позивач, виконуючи умови Договору оренди землі та норми законодавства України, використовував орендовану земельну ділянку за її цільовим призначенням, а саме: для ведення сільськогосподарського товарного виробництва.

14.07.2011 р. відділом Держкомзему у Новомиргородському районі Кіровоградської області було зареєстровано додаткову угоду між позивачем ПП «Агрофірма «Кам'янська»» та відповідачем ОСОБА_3 про подовження договору оренди терміном на 5 років (запис в книзі реєстрації за № 00374).

У відповідності до умов зазначеної додаткової угоди строк дії договору оренди закінчувався 13.08.2014 р.

На час подання позовної заяви спірна земельна ділянка використовується ПП «Агрофірма «Кам'янська»», з користування позивача не вибувала.

Як стверджує представник заявника, орендна плата за період 2006-2014 pp. на користь відповідача ОСОБА_3 сплачена в повному обсязі, будь-яких порушень умов договору оренди позивачем не вчинялось.

Зазначеним договором передбачено, що орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк. На час закінчення строку договору оренди земельної ділянки ПП «Агрофірма «Кам'янська»» продовжувало вирощувати на згаданій земельній ділянці сільськогосподарські культури.

Оскільки відповідач протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки не висловив будь-яких заперечень проти поновлення договору оренди землі, то, на думку представника позивача, договір вважається поновленим відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Проте, як стало відомо позивачу, відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір оренди № 92 від 28.08.2014 р. щодо земельної ділянки, яка знаходиться в оренді у ПП «Агрофірма «Кам'янська»», з іншою особою ФГ «ОСОБА_3 JI.O.» та зареєстровано в Реєстраційній службі Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області право оренди, яке виникло на підставі цього договору оренди.

Факт укладання договору оренди підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, котра додається як доказ до позову.

Тому представник позивача вважає, що дії відповідача ОСОБА_3 суперечать вимогам законодавства України та порушують права заявника, а також надають ПП «Агрофірма «Кам'янська»» право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу відповідно до приписів ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про оренду землі».

Стверджує, що інтерес ПП «Агрофірма «Кам'янська»» полягає в можливості використання орендованої землі в процесі провадження господарської діяльності та отримання від цього прибутку.

В той же час, в письмових запереченнях проти позову відповідачі ОСОБА_3, ФГ «ОСОБА_4О.», а у судовому засіданні їх представник ОСОБА_2 обґрунтовано посилаються на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 27.05.2015 р. у цивільній справі № 22-ц/781/1153/15 за позовом представника позивача ОСОБА_5 в інтересах ПП «Агрофірма «Камянська»» до ОСОБА_3, ФГ «ОСОБА_4О.», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Реєстраційна служба Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, Відділ Держземагенства у Новомиргородському районі Кіровоградської області, Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 92 площею 2,7964 га кадастровий номер :02:000:0168, що був укладений між ОСОБА_3 та ФГ «ОСОБА_4О.» 28.08.2014 р., котрим за апеляційною скаргою ПП «АГРОФІРМА «КАМЯНСЬКА»» рішення Новомиргородського районного суду від 25.03.2015 р. у справі № 395/177/15-ц було скасовано та відмовлено у задоволенні вказаного позову.

Як зазначив апеляційний суд у вищевказаному рішенні, позивач ПП «АГРОФІРМА «КАМЯНСЬКА»» не скористався та не повідомив орендодавця у встановлений законом строк про наміри на продовження договору оренди. Тому укладення 28.08.2014 р. договору оренди земельної ділянки між відповідачами ФГ «ОСОБА_4О.» і ОСОБА_3 права позивача не порушило.

Згідно приписам:

ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У даному випадку договір оренди землі між сторонами від 13.08.2004 р. був припинений 13.08.2014 р.у звязку із закінчення строку, на який його було укладено.

Оскільки рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 27.05.2015 р., що набрало законної сили і було постановлено у цивільній справі, в якій брали участь ті самі особи, обставини, встановлені вказаним судовим рішенням, не доказуються при розгляді інших справ.

Тому позивач ПП «АГРОФІРМА «КАМЯНСЬКА»» помилково вважає, що має передбачене законом право на захист свого інтересу шляхом оспорювання договору оренди земельної ділянки між відповідачами, котрий було укладено після закінчення строку дії договору оренди землі від 13.08.2004 р.

Так, у даному випадку позивач не є стороною оспорюваного договору оренди землі від 28.08.2014 р.

В той же час відповідачі ФГ «ОСОБА_4О.» і ОСОБА_3 не порушували охоронюваних законом прав позивача, бо уклали договір оренди землі після закінчення строку дії попереднього договору оренди земельної ділянки, який був укладений відповідачем ОСОБА_3 з позивачем і діяв до 13.08.2014 р.

За наведених обставин суд прийшов до висновку про необхідність відмови у позові стосовно визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 92 від 28.08.2014 р., укладеного між ОСОБА_3 та ФГ «ОСОБА_4О.» щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0168 площею 2,7964 га, розташованої в адміністративних межах Кам'янської сільської ради, Новомиргородського району Кіровоградської області, що належить ОСОБА_3, а також про скасування рішення про державну реєстрацію речового права оренди (№ запису 15462042 від 29.08.2014 р.), зареєстрованого Реєстраційною службою Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області.

Окрім цього, представник позивача стверджує, що на час подання позовної заяви земельна ділянка відповідача ОСОБА_3 використовується ПП «Агрофірма «Кам'янська»», з користування позивача не вибувала, орендна плата за період 2006-2014 pp. на користь відповідача ОСОБА_3 сплачена в повному обсязі, будь-яких порушень умов договору оренди від 13.08.2004 р. позивачем не вчинялось.

Тому він вважає, що орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, бо на час закінчення строку договору оренди земельної ділянки ПП «Агрофірма «Кам'янська»» продовжувало вирощувати на згаданій земельній ділянці сільськогосподарські культури.

Оскільки відповідач протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки не висловив будь-яких заперечень проти поновлення договору оренди землі, то, на думку представника позивача, договір вважається поновленим відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

За правилами:

ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, окрім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ст. 31 Закону України «Про оренду землі»в редакції Закону № 3038-VI (3038-17) від 17.02.2011 р.:

По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

У судовому засіданні безспірно зясовано, що позивач ніколи не пропонував у письмовій формі відповідачу ОСОБА_3 (власнику спірної земельної ділянки) укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, а також не надав відповідні докази зазначеної пропозиції і проект відповідної додаткової угоди до суду.

Тому посилання представника позивача на правову позицію Верховного Суду України, ухвалену у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219цс14, предметом якої був спір про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендодавцем, не відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, у позові щодо вимоги визнати договір оренди землі від 13.08.2004 р., укладений між ПП «Агрофірма «Кам'янська»» та ОСОБА_3, який зареєстровано в Ніовомиргородському відділі КРФ ДП «ЦДЗК» 20.09.2006 р. (запис в книзі реєстрації за № 160), поновленим потрібно відмовити за його безпідставністю.

Вмотивовуючи власне рішення, суд керується презумпцією правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі»).

При прийнятті такого рішення суд виходить з того, що чинним законодавством закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, ніхто не може бути протиправно позбавлений усього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до вказаної Конвенції, ст. ст. 13-14 Конституції України, ст. ст. 316-317, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 16, 19, 21, 23 Закону України «Про оренду землі»).

Ураховуючи наведене, керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 208-215, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у позові представнику позивача ОСОБА_1 в інтересах Приватного підприємства «АГРОФІРМА «КАМЯНСЬКА»» до ОСОБА_3, Фермерського господарства «ОСОБА_4О.», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, Відділ Держгеокадастру у Новомиргородському районі Кіровоградської області, Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, про визнання поновленим договору оренди землі від 13.08.2004 р., укладеного між Приватним підприємством «Агрофірма «Кам'янська»» та ОСОБА_3, який зареєстровано в Новомиргородському відділі КРФ ДП «ЦДЗК» 20.09.2006 р. (запис в книзі реєстрації за № 160), про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 92 від 28.08.2014 р., укладеного між ОСОБА_3 та Фермерським господарством «ОСОБА_4О.» щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0168 площею 2,7964 га, розташованої в адміністративних межах Кам'янської сільської ради, Новомиргородського району Кіровоградської області, що належить ОСОБА_3, про скасування рішення про державну реєстрацію речового права оренди (№ запису 15462042 від 29.08.2014 р.), зареєстрованого Реєстраційною службою Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд.

Головуючий:

Головуючий:

суддя С. В. Щенюченко

Згідно з оригіналом:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО