Апеляційний суд міста Києва
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву. Посилається на порушення норм процесуального права. Зазначає, що судом неправомірно відмовлено у задоволенні заяви, оскільки 29 травня 2012 року був оформлений договір дарування ѕ частини квартири АДРЕСА_1, згідно якого ОСОБА_2, подарувала ОСОБА_3 ѕ частини квартири АДРЕСА_1., до заяви було долучено копію договору дарування. Зазначає, що вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи, що були направлені для розгляду суду апеляційної інстанції, вбачається, що позивач ОСОБА_1 у липні 2015 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації у розмірі 286 130 грн. 00 коп. Дана позовна заява прийнята судом до розгляду.

В жовтні 2015 року позивачем було подано до суду уточнену позовну заяву в якій було змінено відповідача в справі з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ОСОБА_2

ОСОБА_1 була подана до суду першої інстанції заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: на ѕ квартири АДРЕСА_1 з посиланням на те, що існує реальна загроза відчуження квартири, оскільки ОСОБА_2 наміру виплачувати грошову компенсацію вартості належної частки квартири позивачу не має, в подальшому намагається провести відчуження належної їй частки в квартирі, що підтверджується тим, що 29 травня 2012 року був оформлений договір дарування ѕ частини квартири АДРЕСА_1, згідно якого ОСОБА_2, подарувала ОСОБА_3 ѕ частини даної квартири, але даний договір не пройшов державної реєстрації.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову ухвалою від 12 жовтня 2015 року, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду, вважає, що він не відповідає матеріалам справи та положенням процесуального закону, а саме ст. ст. 151, 152 ЦПК України, відповідно до яких позов може бути забезпечений судом за обгрунтованою заявою заінтересованої особи, в тому числі і шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти відповідача. Заходи забезпечення позову, які мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами, вживаються у тому разі, якщо існує загроза невиконання або утруднення виконання рішення суду через невжиття заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи та заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, а саме ѕ частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, може утруднити та унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову про припинення права власності ОСОБА_1 на ј частку квартири АДРЕСА_1 та стягнення грошової компенсації у розмірі 286 130 грн. 00 коп. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості ј частини квартири.

Зазначені обставини підтверджуються долученим до заяви копії договору дарування ѕ частини квартири АДРЕСА_1, з якого вбачається, що ОСОБА_2, подарувала ОСОБА_3 ѕ частини даної квартири.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що ухвала суду, яка постановлена без додержання вимог ст. ст. 151, 152 ЦПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно в порядку забезпечення позову.

Керуючись ст.. ст.. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року скасувати.

Постановити нову ухвалу наступного змісту.

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Накласти арешт на ѕ квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий: Судді: