Провадження № 6/127/94/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про скасування обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16 вересня 2014 року, задоволено подання головного державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції та заборонено ОСОБА_1 виїжджати за межі України до виконання своїх боргових зобовязань

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування обмежень у праві виїзду за межі України, яка мотивована тим, що судом не досліджено доказів ухилення боржником від виконання рішення суду, матеріали не містять доказів, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон і відповідно має реальну можливість виїхати за кордон. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року провадження за заявою ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України. Вказана ухвала скасована ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 09 січня 2015 року. При цьому суд апеляційної інстанції акцентував увагу, що порядок вирішення питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, регламентоване саме положеннями ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Дане процесуальне положення кореспондується із вимогами матеріального права, зокрема п. 18 ст. 11 Законом України "Про виконавче провадження» яким передбачено, що державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як вбачається з аналізу вказаних норм обмеження боржника у праві виїзду за межі України є тимчасовим заходом та діє до виконання боржником своїх зобовязань і може бути скасоване в звязку із закінченням виконавчого провадження на підставі ч. 1 п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», про що державний виконавець повідомляє Державну прикордонну службу України.

Інших підстав для скасування вказаного заходу чинним законодавством не передбачено. Не виконання державним виконавцем своїх обовязків є підставою для оскарження його дій в порядку визначеному законодавством.

Заявник, звертаючись з вказаною вище заявою, обґрунтовує своє звернення не виконанням своїх боргових зобовязання, а фактично мотиви її заяви свідчать лише про незгоду з ухвалою суду, яка набрала законної сили. Однак дане не є підставою для скасування обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про що зазначалося вище.

На підставі викладеного, керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування обмеження у праві виїзду за межі України залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом пяти днів з моменту її проголошення.

Суддя: