Справа № 453/1147/14 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/783/5909/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

при секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 03 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Коростівська сільська рада Сколівського району Львівської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскарженим рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Коростівська сільська рада Сколівського району Львівської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

Зазначене рішення оскаржила ОСОБА_2.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Вказує на те, що судом першої інстанції не враховано того, що її мати вживала наркотичні речовини у зв'язку із раковим захворюванням, через що не усвідомлювала значення своїх дій, а також не взято до уваги покази свідків, що підтверджують ці обставини. Також, зазначає, що судом не взято до уваги, що сам текст заповіту складався у відсутності спадкодавця. Вважає, що судом не в повній мірі досліджено обставини справи, а її клопотання про витребування судом доказів, зокрема історії хвороби матері не розглядались, як не розглядались і заяви про виклик свідків у судові засідання. Звертає увагу апеляційного суду і на той факт, що судом першої інстанції, на її думку, безпідставно відхилено її заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю адвоката в іншому судовому засіданні.

На підставі вказаного, просить апеляційний суд скасувати оскаржене рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину містяться у ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Презумпція правомірності правочину встановлена ст. 204 ЦК України.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Згідно ст. ст. 1247, 1251 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Як роз'яснив у п. 16 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року Пленум Верховного Суду України, правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в серпні 2014 року звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, третьої особи Коростівської сільської ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_4., ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту від 13.02.2014 року вчиненим ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 з підстав передбачених ст. ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за життя, 13.02.2014 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла синові - ОСОБА_3 Даний заповіт в судовому порядку оскаржила дочка заповідача ОСОБА_2

За клопотанням сторін для визначення психічного стану спадкодавця, станом на час укладення оспорюваного заповіту судом було призначено посмертну судово - психіатричну експертизу. (до матеріалів справи долучено медичну картку хворої та історію хвороби спадкодавця.

У відповідності до висновку судово - психіатричної експертизи №371 від 22.05.2015 року зробленого експертами КЗ Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні через недостатність даних про психічний стан ОСОБА_6 в період вказаний судом визначити такий стан не виявляється можливим.

Відмовляючи в задоволенні позову в повному обсязі суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не представлено жодних належних та допустимих доказів, що на час укладення оспорюваного договору спадкодавець не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Що ж стосується порушення вимог закону при укладенні оспорюваного заповіту на які покликається позивач, а саме помилково зазначено місце складання заповіту (посвідченого секретарем Коростівської сільської ради Сколівського району Львівської області), то судом надано відповідну правову оцінку даному факту. При цьому також встановлено, що волевиявлення спадкодавця було вільним і відповідало її волі, і вищезгадана помилка жодним чином не вплинула на правильність і законність оспорюваного заповіту.

Судом вірно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права та дотримано норм, передбачених ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і така задоволенню не підлягає.

Керуючись 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 03 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: