Справа № 639/5587/15-ц
Провадження № 2/639/1688/15
12 серпня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Гаврилюк С.М.,
за участю секретаря Волкової Н.О.,Богоявленської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» 19.08.2009 року було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк».
У звязку з систематичним порушенням відповідачкою своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору їй була нарахована пеня за прострочення платежу у сумі 382160,42 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає 8076454,07 грн.
Відповідачка зобов'язання за договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим перед банком виникла заборгованість станом на 26.05.2015 року у сумі 10 701626,10 грн.
Згідно положень ЗУ «Про іпотеку» при наявності заборгованості за кредитним договором банк має право вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивачем направлено до боржника вимогу про усунення порушень, що останнім проігноровано.
Представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи .
Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом оголошення у пресі, відповідач в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності.
Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» 19.08.2009 року було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (а.с.68-69).
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Із умов іпотечного договору ( п.6.1 ) вбачається право у іпотекодержателя в разі невиконання іпотекодавцем умов кредитного договору звернути стягнення на предмет іпотеки.
Отже, відповідно до вищевикладеного позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч.1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» у рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Як видно з матеріалів справи позивач направив письмову вимогу відповідачу про усунення порушень (а.с.66-67), що відповідає вимогам ст.35 Закону України «Про іпотеку», однак вона проігнорована відповідачкою.
Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» - у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації .
Згідно ч.6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» - ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.
07 червня 2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".
Разом з тим, згідно діючого на сьогоднішній день Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії даного закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України (позичальника чи майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника чи майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги позову обґрунтовані, належним чином підтверджені доказами і підлягають задоволенню.
З урахуванням викладеного, суд відзначає, що на правовідносини між сторонами поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відтак, в період дії вказаного закону не може відбуватись примусове звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові у справі № 6-58цс15 від 27.05.2015 р., встановлений Законом від 3 червня 2014 року мораторій на звернення стягнення на житло громадян, наданого в іпотеку для забезпечення їх зобовязань за кредитними договорами в іноземній валюті, не передбачає втрату права кредитора на звернення стягнення на предмет іпотеки, а лише забороняє примусове стягнення в період дії мораторію.
З огляду на статтю 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.
За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.
Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права.
Судові витрати суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.
На підставі ст.ст.525,526,530, 589, 590 ЦК України, ст.ст. 7, 33,35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 174, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:
Позов задовольнити.
Звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає примусовому виконанню в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк