12 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Територіальної громади
м. Києва в особі Кивської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Пʼятнадцята державна Київська нотаріальна контора, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_5, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 2 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року
в с т а н о в и л а:
У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Територіальної громади м. Києва в особі Кивської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Пʼятнадцята державна Київська нотаріальна контора, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_5, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її племінниця ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Зазначала, що останній раз бачила племінницю в квітні 2011 року і за пропозицією останньої вони домовилися зустрітися у неї в вересні 2011 року коли остання запросить її в гості. Не дочекавшись запрошення вона зрозуміла, що могло щось статись та почала розшукувати племінницю. 22 серпня 2013 року її повідомили про смерть ОСОБА_7, після чого вона і звернулася до компетентних органів в результаті чого, її повідомили про смерть племінниці і про те, що належну померлій квартиру за ордером виділено ОСОБА_8 Тому позивач просила визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 поважними та визначити додатковий строк для прийняття спадщини.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 2 вересня

2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Пʼятнадцята державна Київська нотаріальна контора, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація,

ОСОБА_5, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 2 вересня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із що позивачем не доведено поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, якій за життя на праві власності належала квартира

АДРЕСА_1.

Згідно копії спадкової справи № 7/2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 відкрито провадження і згідно Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис щодо реєстрації спадкової справи, з зазначенням спадкодавця - ОСОБА_7.

10 березня 2012 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 звернувся ОСОБА_10 з заявою про прийняття спадщини після смерті його дружини - ОСОБА_7, з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах, а 23 квітня 2013 року він подав заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з квартири АДРЕСА_1.

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_9 від 23 квітня

2013 року № 250/02-14 відмовлено ОСОБА_10 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 з підстав ненадання останнім необхідних документів та недоведеності родинних стосунків з померлою.

23 грудня 2013 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 звернувся ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини після смерті його сестри ОСОБА_7, а 25 грудня 2013 року звернувся із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, проте йому також в письмовій формі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку тим, що ним не подавалась заява про прийняття спадщини.

13 травня 2014 року ОСОБА_5 повторно звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 та надав рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 квітня 2014 року, яким йому визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Проте, рішення суду не набрало законної сили, оскільки згідно рішення Апеляційного суду міста Києва від 18 червня 2014 року скасоване і ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті

ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2012 року визнано відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_7, а саме квартиру АДРЕСА_1 та передано у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради.

Рішенням Київської міської ради від 22 травня 2013 року

№ 376/9433 «Про зарахування до комунальної власності територіальної громади м. Києва квартири» до комунальної власності територіальної громади м. Києва зараховано квартиру АДРЕСА_1 та передано до сфери управління Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважним є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнанні поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, несприятливі погодні умови.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України) дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки як встановлено судами, позивачем не доведено та матеріали справи не містять доказів поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Деснянського районного суду м. Києва від 2 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 2 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Територіальної громади

м. Києва в особі Кивської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Пʼятнадцята державна Київська нотаріальна контора, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_5, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко