Номер провадження: 22-ц/785/9754/15
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Заїкін А.П.Калараш А.А.

При секретарі - Томашевська К.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну

скаргу ОСОБА_5 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.10.2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, за участю третьої особи ОСОБА_7,

-про визнання спільною сумісною власністю подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 ОСОБА_5 звернулася до суду з вищезазначеними позовними вимогами в котрих зазначала, що сторони з 08.10.1999р. по 21.02.2011 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу за спільні кошти подружжя та зі згоди власника будинку-матері відповідача, самочинно збудовали прибудову до будинку АДРЕСА_1. Прибудова до експлуатації не введена. У зв'язку із тим, що позивачка не може дійти згоди з відповідачем про добровільний поділ майна, вона просить суд визнати прибудову, що складається з двох жилих кімнат 11,5 кв.м та 12,2 кв.м, кухні 7,9 кв.м, коридору 5,2 кв.м та санвузла 1,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Одеси від 08.10.2015 року в заявлених вимога-відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема

посилається на те, що вона залишилась без житла, прибудова здійсненна за кошти отримані нею в кредит та на те, що має право на виділ в натурі відповідно до вимог ст.364 ЦК України.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, вислухавши пояснення сторін, 3-ї особи, перевіривши доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

За правилами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лив формальних міркувань.

Відмовляючи в заявлених вимогах, районний суд виходив з того, що на самочинне будівництво право власності не набувається, а тому прибудова не може бути визнана об'єктом права спільної сумісної власності.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, сторонами не оспорюється, що сторони з 08.10.1999р. по 21.02.2011 року знаходилася в зареєстрованому шлюбі від якого народилась дитина-ОСОБА_8

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.03.1981 року третя особа- ОСОБА_7 являється власницею житлового будинку з надвірними господарчими спорудами в с.Свердлове Комінтернівського району Одеської області житловою площею 42 кв.м, розташованого на землі радгоспу Свердловської птахофабрики. Право власності було зареєстровано на праві особистої власності в Комінтернівському БТІ 19.10.1994р. та записано в реєстрову книгу № 7-47-47.

Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 22.02.2008р., зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, третя особа є власником земельної ділянки площею 0,1611 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий НОМЕР_1.

З технічного паспорту вбачається, що в будинку збудовано самочинно та переобладнано у 1996р. прибудова , яка складається з: 1-1 кухня площею 5,7 кв.м, 1-2 санвузол площею 3,9 кв.м. 1-3 їдальня площею 11,3 кв.м., та прибудова А1, яка складається з: 2-1 коридор площею 5,2 кв.м, 2-2 туалет площею 1,5 кв.м, 2-3 житлова площею 11,5 кв.м, 2-4 житлова площею 12,2 кв.м, 2-5 житлова площею 18,1 кв.м, 2-6 кухня площею 7,9 кв.м.

У відповідності до ч.1,2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім

випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального 'рнстувакня, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.368 ЦК України, майно, придбане подружжям за час шлюбу, є їх сумісною власністю.

06.07.2007р. між ВАТ «Державний ощадний банк України» та позивачем було укладено Кредитний договір № 2755-н на суму 15 000,00 грн. на 24 місяці.

Згідно з накладними, виданими на ім'я позивача, в період з травня 2007р. по грудень 2010р. ОСОБА_5 купувала будівельні матеріали.

Відповідно до ч.1,2 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального 'рнстувакня, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.368 ЦК України, майно, придбане подружжям за час шлюбу, є їх сумісною власністю.

Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Виходячи з того, що спірний об'єкт являється самочинним , районний суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи заявника, що спірна прибудова будувалась за отримані нею кредитні кошти не є правовою підставою для задоволення позовних вимог та не позбавляє її права на звернення до суду на загальних підставах.

Право на виділ в натурі з підстав ст.364 ЦК України набувають співвласники майна, котрими сторони не являються.

Відсутність житла у позивачки само по собі не є правовою підставою для визнання самочинного об'єкту нерухомості спільною сумісною власністю подружжя.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права .

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищезазначеного, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 218,308, 315, 317 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.10.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді А.П. Заїкін

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Заїкін А.П.Калараш А.А.

При секретарі - Томашевська К.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну

скаргу ОСОБА_5 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.10.2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, за участю третьої особи ОСОБА_7,

-про визнання спільною сумісною власністю подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 ОСОБА_5 звернулася до суду зх. вищезазначеними позовними вимогами в котрих зазначала, що сторони з 08.10.1999р. по 21.02.2011 року знаходилася в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу за спільні кошти подружжя та зі згоди власника будинку_матері відповідача, самочинно було збудовано прибудову до будинку АДРЕСА_1.

До цього часу прибудову до експлуатації не введено. У зв'язку із тим, що позивач не може дійти згоди з відповідачем про добровільний поділ, вона просить суд визнати прибудову, що складається з двох жилих кімнат 11,5 кв.м та 12,2 кв.м, кухні 7,9 кв.м, коридору 5,2 кв.м та санвузла 1,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Одеси від 08.10.2015 року в заявлених вимога-відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що вона залишилась без житла, прибудова здійсненна за кошти отримані нею в кредит та на те, що має право на виділ в натурі відповідно до вимог ст.364 ЦК України.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, вислухавши пояснення сторін, 3-ї особи, перевіривши доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

За правилами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лив формальних міркувань.

Відмовляючи в заявлених вимогах, районний суд виходив з того, що на самочинне будівництво право власності не набувається, а тому не може бути об'єктом права спільної сумісної власності.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, сторонами не оспорюється , що сторони з 08.10.1999р. по 21.02.2011 року знаходилася в зареєстрованому шлюбі від якого народилась дитина-ОСОБА_8

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.03.1981 року третя особа- ОСОБА_7 являється власницею житлового будинку з надвірними господарчими спорудами в с.Свердлове Комінтернівського району Одеської області житловою площею 42 кв.м, розташованого на землі радгоспу Свердловської птахофабрики. Право власності було зареєстровано на праві особистої власності в Комінтернівському БТІ 19.10.1994р. та записано в реєстрову книгу № 7-47-47.

Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 22.02.2008р., зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, третя особа є власником земельної ділянки площею 0,1611 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий НОМЕР_1.З технічного паспорту вбачається, що в будинку збудовано самочинно та переобладнано у 1996р.: прибудова , яка складається з: 1-1 кухня площею 5,7 кв.м, 1-2 санвузол площею 3,9 кв.м. 1-3 їдальня площею 11,3 кв.м., та прибудова А1, яка складається з: 2-1 коридор площею 5,2 кв.м, 2-2 туалет площею 1,5 кв.м, 2-3 житлова площею 11,5 кв.м, 2-4 житлова площею 12,2 кв.м, 2-5 житлова площею 18,1 кв.м, 2-6 кухня площею 7,9 кв.м.

У відповідності до ч.1,2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального 'рнстувакня, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.368 ЦК України, майно, придбане подружжям за час шлюбу, є їх сумісною власністю.

06.07.2007р. між ВАТ «Державний ощадний банк України» та позивачем було укладено Кредитний договір № 2755-н на суму 15 000,00 грн. на 24 місяці.

Згідно з накладними, виданими на ім'я позивача, в період з травня 2007р. по грудень 2010р. ОСОБА_5 купувала будівельні матеріали.

Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч.1,2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1,3 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або

адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в шлюбних відносинах з 08.10.1999р. по 04.03.2011р.

Відповідно до ч.1,2 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального 'рнстувакня, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.368 ЦК України, майно, придбане подружжям за час шлюбу, є їх сумісною власністю.

У відповідності до ч.І ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших

Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Виходячи з того, що спірний об'єкт являється самочинним , районний суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи заявника, що спірна прибудова будувалась за отримані нею кредитні кошти не є правовою підставою для задоволення позовних вимог.

Право на виділ в натурі з підстав ст.364 ЦК України набувають співвласники майна, котрими сторони не являються.

Відсутність житла у позивачки само по собі не є правовою підставою для визнання самочинного об'єкту нерухомості спільною сумісною власністю подружжя.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права .

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищезазначеного, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 218,308, 315, 317 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.10.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді А.П. Заїкін

А.А. Калараш