Провадження № 2/520/5185/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Прохорова П.А.,
при секретарі Цвігун А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність,
Позивач - ПАТ«Дельта-Банк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом доОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, в якому просить суд в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 612 333,01грн., з яких: 571 406,68грн. сума заборгованості за кредитом, 40 926,19грн. сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором №3-103/ФКВ-07 від 06.09.2007року, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру під №91 в будинку під №10, що знаходиться в місті Одесі, по вулиці Ільфа і Петрова, загальною площею 48,4кв.м., житловою площею 29,2кв.м., визнати за Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_3 банк» право власності на квартиру під №91 в будинку під №10, що знаходиться в місті Одесі, по вулиці Ільфа і Петрова, загальною площею 48,4кв.м., житловою площею 29,2кв.м., а також стягнути з відповідача витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420,00грн.
В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 02.04.2007року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №3-103/КВ-07, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 60 000,00доларів США з розрахунку 14,6% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 06.09.2007року по 05.09.2027року.
Представник позивача вказує, що у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 02.04.2007року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем - ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, в забезпечення зобовязань іпотекодавця перед іпотекодержателем за кредитним договором, іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - квартиру під №91 в будинку під №10, що знаходиться в місті Одесі, по вулиці Ільфа і Петрова, загальною площею 48,4кв.м., житловою площею 29,2кв.м., яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 02.04.2007року за №1993, та зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН».
Представник позивача зазначає, що банк свої зобовязання за кредитним договором повністю виконав, надавши ОСОБА_2 кредит в розмірі та строки, передбачені кредитним договором.
Крім того, представник позивача вказує, що 02.07.2010року між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ОСОБА_3 передає (відступає) ОСОБА_5 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ОСОБА_6 замінює ОСОБА_3 як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ОСОБА_3 ОСОБА_5 прав вимоги до боржників, ОСОБА_5 переходить (відступається) право вимагати (замість ОСОБА_3) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.
Таким чином, представник позивача зазначає, що керуючись договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, AT «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків нового кредитора.
Невиконання відповідачем - ОСОБА_2 зобовязань по укладеному кредитному договору зумовило звернення ПАТ «Дельта Банк» до суду із відповідним позовом.
У судове засіданні 14.12.2015року представник позивача не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом надання оголошення в газеті «Урядовий курєр», у судові засідання не зявився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав.
Третя особа - ОСОБА_2 про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином, у судові засідання не зявилась, заперечення або письмові пояснення на позовну заяву не надала.
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 02.04.2007року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №3-103/ФКВ-07, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредитні кошти, на наступних умовах: сума кредиту 60 000,00доларів США, строк кредитування 180 місяців, дата повернення кредиту 01 квітня 2022року, мета кредитування споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом 14,6% річних, комісія за надання кредиту 1,5% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору.
Відповідно до п. 4.2.1. кредитного договору №3-103/ФКВ-07 від 02.04.2007року позичальник зобовязується, зокрема, здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим договором у передбачені договором строки.
Згідно п. 6.2. кредитного договору №3-103/ФКВ-07 від 02.04.2007року банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителями (гарантами, іпотекодавцями, майновими вручителями) умов цього договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання позичальником зобов'язань з цим договором, а позичальник зобов'язаний протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги (а у випадку передбаченому п. 4.2.5. - не пізніше наступного робочого дня) повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у разі настання будь-якого із наступних випадків, зокрема, порушення позичальником строків платежів, що встановлені цим договором.
Відповідно до 6.3. кредитного договору №3-103/ФКВ-07 від 02.04.2007року у разі невиконання позичальником вимоги про дострокове виконання зобов'язань за цим договором у встановлений строк банк має право стягнути примусово (в т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, стягнення заборгованості з поручителів тощо, та/або шляхом договірного списання) всю заборгованість за цим договором (кредит, проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі).
У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 02.04.2007року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором № -103/ФКВ-07 від 02 квітня 2007року (а також будь-якими змінами та доповненнями до нього, в тому числі стосовно зміни процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, суми кредиту тощо), укладеним між іпотекодержателем і ОСОБА_2, за умовами якого останній зобов'язаний іпотекодержателю до 01 квітня 2022року повернути кредит у розмірі 60 000 доларів США 00 центів, сплатити проценти за користування ним у розмірі 14,6 % річних та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором.
Відповідно до п. 1.2. договору іпотеки, предметом іпотеки є квартира під №91, яка знаходиться у будинку під №10 по вулиці Ільфа і Петрова в місті Одесі, житловою площею 29,2кв.м., загальною площею 48,4кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна.
Відповідно до п.п. 2.1.4., 2.1.6. договору іпотеки іпотекодержатель має право, зокрема, у випадку невиконання основного зобовязання звернути стягнення на прете іпотеки. У випадку порушення іпотекодавцем (позичальником) обовязків за цим та/або кредитним договором вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до п. 4.1. договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках, зокрема, якщо у момент настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме, при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу по кредиту) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки; порушення іпотекодавцем (позичальником) обов'язків за цим та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов'язання
П.п. 4.2., 4.3. договору іпотеки передбачено, що у випадку порушення іпотекодавцем (позичальником) обов'язків за цим та/або кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю (та позичальнику) письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення. Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя. передбаченим п.4.4 цього договору.
З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2010року між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ОСОБА_3 передає (відступає) ОСОБА_5 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ОСОБА_6 замінює ОСОБА_3 як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ОСОБА_3 ОСОБА_5 прав вимоги до боржників, ОСОБА_5 переходить (відступається) право вимагати (замість ОСОБА_3) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.
Таким чином, керуючись договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, AT «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків нового кредитора, зокрема, за кредитним договором №3-103/ФКВ-07 від 02.04.2007року.
Враховуючи порушення відповідачем строків повернення кредиту, 12.08.2015року та 13.08.2015року ПАТ «Дельта Банк» звернулось на адресу відповідача та третьої особи з листами-вимогами за №31.4-08/4399/15, №31.4-08/4398/15, №31.4-08/4618/15, №31.4-08/4617/15, в яких вимагало сплатити прострочену (поточну) заборгованість, а також попередило про те, що у разі невиконання цієї вимоги АТ «Дельта-Банк» розпочне процедуру звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме мано, який було надіслано на адресу відповідача та третьої особи, що підтверджується реєстром поштових відправлень.
Відсутність відповіді на надіслані листи-вимоги, а також невиконання відповідачем своїх зобовязань по вищезазначеним договорам, зумовило звернення ПАТ «Дельта Банк» до суду із відповідним позовом.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Як вбачається із наданої представником позивача розрахунку заборгованості за договором кредиту станом на 28.07.2015року, у ОСОБА_2 наявна заборгованість за кредитним договором №3-103/ФКВ-07 від 02.04.2007року, яка дорівнює 27 754,75доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 612 333,01грн., з яких: 25 899,72доларів США, що еквівалентно 571 406,82грн. тіло кредиту, 1 855,03доларів США, що еквівалентно 40 926,19грн. відсотки.
Доказів сплати зазначеної суми ОСОБА_2, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 33 та Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до п.п. 2.1.4., 2.1.6. договору іпотеки іпотекодержатель має право, зокрема, у випадку невиконання основного зобовязання звернути стягнення на прете іпотеки. У випадку порушення іпотекодавцем (позичальником) обовязків за цим та/або кредитним договором вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до п. 4.1. договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках, зокрема, якщо у момент настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме, при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу по кредиту) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки; порушення іпотекодавцем (позичальником) обов'язків за цим та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов'язання
П.п. 4.2., 4.3. договору іпотеки передбачено, що у випадку порушення іпотекодавцем (позичальником) обов'язків за цим та/або кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю (та позичальнику) письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення. Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя. передбаченим п.4.4 цього договору.
Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.
На вимогу вказаного закону, судом була витребувана інформація, та відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 14.12.2015року, у відповідача ОСОБА_1 у власності є квартира під №91, яка знаходиться у будинку під №10 по вулиці Ільфа і Петрова в місті Одесі, житловою площею 29,2кв.м., загальною площею 48,4кв.м., що є предметом іпотеки.
Судом було перевірено та зясовано, що у відповідача у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, окрім майна, яке перебуває в іпотеці, що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.
Таким чином, суд зазначає, що норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» розповсюджуються на правовідносини, що виникли по даній справі.
При цьому, суд вказує на те, що з набранням чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та на період його дії, ПАТ «Дельта Банк» позбавлено можливості здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки.
Приймаючи до уваги, що звернення стягнення на предмет іпотеки пов`язане з передачею ПАТ «Дельта Банк» права власності на майно, визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності, то реалізація даного способу звернення стягнення не вимагає від ОСОБА_5 отримання виконавчого листа, і примусового виконання через відкриття виконавчого провадження, як наприклад, у випадку продажу через прилюдні торги.
Тому фактичне звернення стягнення на предмет іпотеки не пов`язується зі строком примусового виконання рішення суду передбаченого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» і може бути здійснено після закінчення строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
З урахування викладеного, суд вважає за можливим задовольнити вимоги ПАТ «Дельта Банк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання за позивачем права власності на квартиру, яка знаходиться: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 10, кв. 91, житловою площею 29,2кв.м., загальною площею 48,4кв.м.
Разом з тим, суд зазначає, що у зв`язку з наявністю загальних правових підстав для примусового стягнення на належне відповідачу майно таке стягнення на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути здійснене і у передбачених випадках підлягає зупиненню в порядку, визначеному ст. 217 ЦПК України.
Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка знаходиться: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 10, кв. 91, житловою площею 29,2кв.м., загальною площею 48,4кв.м., та в частині визнання за позивачем права власності на вказану квартиру, на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
З урахуванням викладеного, відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати на оголошення у пресі у розмірі 420,00грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ПАТ Дельта Банк.
Оскільки, відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 3 654, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 226 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (18.05.1971року народження, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 і Петрова, 10, кв. 91, ІПН НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене третьою особою до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Суддя П. А. Прохоров