Ухвала

Іменем України

11 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення заборгованості за договорами банківського вкладу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 03 жовтня 2012 року він уклав із публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (далі - ПАТ КБ «Фінансова ініціатива») договір, відповідно до умов якого вклав грошові кошти у сумі 82 тис. грн. на строк до 11 січня 2013 року. Крім того, 14 грудня 2012 року сторони уклали ще два договори, відповідно до умов яких він вклав 1 тис. грн. та 200 доларів США на строк до 19.12.2013 року. В подальшому він поповнив депозити, відкриті 14 грудня 2012 року, зокрема з 14 грудня 2012 року по 28 січня 2013 року вніс у касу банку грошові кошти на загальну суму 1 289 383 грн., а 17 грудня 2012 року - 8 тис. доларів США. При цьому 17 грудня 2012 року йому було частково повернуто депозит на суму 64 080 грн., а 28 грудня 2012 року - 2 тис. доларів США.

Посилаючись на те, що банк належним чином не виконав умови договорів та не виплатив йому суми депозитів із нарахованими на них відсотками, позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість: за договором банківського вкладу від 03 жовтня 2012 року у розмірі 84 601 грн. 64 коп.; за договором банківського вкладу від 14 грудня 2012 року у розмірі 1 415 211 грн. 60 коп.; за договором банківського вкладу від 14 грудня 2012 року у розмірі 6 642,93 доларів США, що еквівалентно 53 077 грн.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_2 заборгованість: за договором банківського вкладу від 03 жовтня 2012 року у розмірі 84 601 грн. 64 коп.; за договором банківського вкладу від 14 грудня 2012 року у розмірі 939 202 грн. 05 коп.; за договором банківського вкладу від 14 грудня 2012 року у розмірі 6 212,50 доларів США, що еквівалентно 49 656 грн. 57 коп. В іншій частині позову відмовлено. Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року рішення місцевого суду скасовано. Позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_2 заборгованість: за договором банківського вкладу від 14 грудня 2012 року у розмірі 1 162 грн. 20 коп.; за договором банківського вкладу від 14 грудня 2012 року у розмірі 214,19 доларів США, що еквівалентно 3 204 грн. 28 коп. В іншій частині позову відмовлено. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення місцевого суду та частково задовольняючи позов, апеляційний суд, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_2 не довів укладення із банком додаткових договорів про поповнення депозитного рахунку. Зокрема, він не подав суду документів, що підтверджують додержання письмової форми такого договору, а саме ощадну книжку чи інший документ, що її замінює.

Такий правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах № 6-149цс13 від 29 січня 2014 року та № 6-96цс14 від 02 липня 2014 року і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Умнова