АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Доповідач - Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування збитків,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про відшкодування збитків.

З урахування заяви про зміну предмета позову та зменшення позовних вимог посилався на те, що рішенням Голосіївського районного суду від 31 липня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 116 130,29 грн та відсотки в розмірі 203 605,96 грн, а всього - 319 736,25 грн.

Сума боргу відповідачів становить 116 130,29 грн.

ОСОБА_2 частково погашено заборгованість під час виконавчого провадження у розмірі 5000 грн (23.10.2014 року), 10 000 грн (04.12.2014 року), 10 000 грн (23.12.2014 року), всього - 25 000 грн.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 534 ЦК України відповідач погасила проценти у сумі 25 000 грн, а тому сума боргу за процентами становить 178 605,96 грн.

Основна сума боргу залишилися незмінною та непогашеною.

Отже відповідачі зобов'язані сплатити відсотки від суми позики за період з 01 серпня 2013 року по 31 липня 2015 року в розмірі 32 600,30 грн (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) та інфляційні втрати за період з 01 серпня 2013 року по 30 червня 2015 року в розмірі 68 981,31 грн (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з солідарно з відповідачів проценти в сумі 32 600,30 грн, інфляційні втрати в сумі 68 981,31 грн, судовий збір в розмірі 1015 грн 62 коп., а також повернути йому зайво сплачений судовий збір у розмірі 2638 грн 19 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування збитків задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 проценти у сумі 32 600грн 30 коп. й інфляційні втрати у сумі 68 981грн 31коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 судовий збір у сумі 1015 грн 62 коп.

Повернуто ОСОБА_4 сплачений у більшому розмірі за квитанцією №5528774 від 12.05.2015 року судовий збір у сумі 2638 грн 19коп.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати на ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, вирішити питання про судові витрати.

Зазначає, що судом не взято до уваги, що рішенням суду від 31 липня 2013 року, яким стягнуто суму боргу в розмірі 116 130,29 грн та відсотки в розмірі 203 605,96 грн, встановлено, що договір позики було укладено в іноземній валюті.

Таким чином даним рішенням встановлено, що предметом договору позики була іноземна валюта, а саме, долари США. Більш того, позивач при розгляді справи також заявляв про відшкодування інфляційних втрат, проте суд відмовив йому через невідповідність таких вимог законодавству України.

Окрім того, індексації внаслідок знецінення підлягає грошова одиниця України, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Тому вимоги позивача про стягнення 68 981,31 грн є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду від 31 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 жовтня 2013 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 116 130,29 грн, відсотки в розмірі 203 605,96 грн, судовий збір у розмірі 3441 грн. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення боргу, штрафних санкцій, процентів та збитків відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання недійсними умов договору відмовлено(а.с. 7-16).

З відповідей Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві від 01.04.2015 року на вх. №3772 від 27.03.2015 року вбачається, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві перебуває:

- зведене виконавче провадження №ВП 44829147 відносно боржника ОСОБА_5: 1)виконавчий лист №752/3933/13-ц від 05.12.2013 року, виданий Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 116 130,29 грн; 2) виконавчий лист №752/3933/13-ц від 05.12.2013 року, виданий Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 3441,00 грн; 3) виконавчий лист №752/3933/13-ц від 05 12.2013 року, виданий Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 203 605,96 грн;

- зведене виконавче провадження №ВП 44828010 відносно боржника ОСОБА_2: 1)виконавчий лист №752/3933/13-ц від 05.12.2013 року, виданий Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 116 130,29 грн; 2) виконавчий лист №752/3933/13-ц від 05.12.2013 року, виданий Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 3441,00 грн; 3) виконавчий лист №752/3933/13-ц від 05 12.2013 року, виданий Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 203 605,96 грн (а.с. 18-19).

Також із зазначених вище відповідей вбачається, що ОСОБА_5 рішення суду не виконано, борг у повному обсязі не сплачено, а ОСОБА_2 сплачено в рахунок погашення боргу кошти у розмірі 5000 грн (23.10.2014 року), 10 000 грн (04.12.2014 року), 10 000 грн (23.12.2014 року).

Положеннями статті 534 ЦК України визначено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Отже, сплачені боржником кошти в розмірі 25 000 грн спрямовувалися на погашення заборгованості по процентах, а тому сума основного боргу залишилася незмінною та становить 116 130,29 грн.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обов'язку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму передбачену статтею 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у Постанові від 02 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-369цс15.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідачів індексу інфляції та відсотків за користування кредитом, оскільки він відповідає вимогам ч. 2 ст. 625 ЦК України та ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта, що вимоги позивача про стягнення 68 981,31 грн є безпідставними та необґрунтованими, так як індексації внаслідок знецінення підлягає грошова одиниця України, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає, оскільки позивач звернувся з вимогами про стягнення індексу інфляції на підставі рішення суду від 31 липня 2013 року, яким борг за договором позики стягнуто в гривнях.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Разом з тим, при вирішенні питання про стягнення з відповідачів судового збору, суд всупереч вимогам ст. 88 ЦПК України дійшов помилкового висновку про солідарне стягнення судового збору з відповідачів на користь позивача 1015 грн 62 коп.

Апеляційна скарга не містить посилання на цю обставину, проте в силу ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення суду.

Згідно п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»від 17.10.2014 року №10, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року в частині стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 507 грн 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 507 грн 81 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді