Справа № 636 / 765 / 15-ц
2 / 636 / 685 / 2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області в

складі: головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі Фатєєвій С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання, об'єднану в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на його користь грошових коштів внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 3 % річних та інфляційних витрат в загальній сумі 19 981,96 гривень, а також стягнути на його користь понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25 травня 2008 року близько 12.00 години на автодорозі Харків-Дергачі-Золочів в сел. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області відбулося зіткнення мотоциклу «ТИГЕР», держномер НОМЕР_1, належного йому та під його керуванням, з автомобілем марки ВАЗ 2106, держномер НОМЕР_2, належним ОСОБА_4 та під його керуванням, внаслідок якого йому були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, його пасажирові ОСОБА_3 - тяжкі тілесні ушкоджденя, а належному йому мотоциклу «ТИГЕР» - механічні ушкодження. По даному факту 18.06.2008 року була порушена кримінальна справа за ст. 286 ч. 2 КК України.

Згідно постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 02.11.2011 року провадження у кримінальній справі було закрито у зв'язку із застосуванням до ОСОБА_4 Закону України «Про амністію» від 15.06.2011 року, на підставі чого останній був звільнений від кримінальної відповідальності.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 березня 2012 року по справі № 2010/2-2856/11; н.п.2/2010/760/2012, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 46 816,17 гривень, моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень та з ОСОБА_4 стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 468,16 гривень.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2012 року вказане заочне рішення суду було змінено та з ОСОБА_4 на користь позивача було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 43 227,50 гривень та судовий збір в сумі 432,27 гривень, в частині стягнення моральної шкоди це рішення залишено без змін.

На цей час на примусовому виконанні в Дзержинському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження про стягнення на користь ОСОБА_1 загальної суми 53 227,50 гривень, в якому на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 05.08.2014 року було замінено сторону боржника у зв'язку зі смертю ОСОБА_4 на його правонаступника і спадкоємця - відповідача ОСОБА_2.

Рішення суду і досі не виконано, стягнуті судом в 2012 році кошти на користь позивача знецінилися у зв'язку з інфляцією, боржник продовжує безпідставно не виконувати рішення суду при наявності майна, яке залишилося в якості спадщини після смерті ОСОБА_4. Тому позивач вважає, що наведене дає йому підстави застосувати до правовідносин, що склалися між ним та відповідачем, наслідки, передбачені ст. 625 ЦК України. З урахуванням того, що стягнуті судом кошти не повернуті йому в натурі понад 2 роки 2 місяці, станом на 01.03.2015 року просить стягнути з відповідача на свою користь суму інфляції та 3 % річних за весь час прострочення зобов'язання, що становить 19 981,96 гривень (15 217,74 + 4 764,22).

Позивач ОСОБА_3 також звернулась до суду з аналогічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь грошових коштів внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 3 % річних та інфляційних витрат в загальній сумі 19 963,76 гривень, а також стягнути на її користь понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на ті ж самі події дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.05.2008 року, внаслідок якої їй були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що завдали їй матеріальної і моральної шкоди, та на обставини звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв'язку із застосуванням до нього Закону України «Про амністію» від 15.06.2011 року.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 березня 2012 року по справі № 2010/2-2868/11; н.п.2/2010/771/2012, яке було залишено без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 22.01.2013 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 44 965,70 гривень, моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень та з ОСОБА_4 стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 649,65 гривень. Рішення суду набрало законної сили.

На цей час на примусовому виконанні в Дзержинському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження про стягнення на користь ОСОБА_3 загальної суми 54 965,70 гривень, в якому на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 05.08.2014 року було замінено сторону боржника у зв'язку зі смертю ОСОБА_4 на його правонаступника і спадкоємця - відповідача ОСОБА_2.

Оскільки рішення суду і досі не виконано, стягнуті судом в 2012 році кошти на користь позивача знецінилися у зв'язку з інфляцією, боржник продовжує безпідставно не виконувати рішення суду при наявності майна, яке залишилося в якості спадщини після смерті ОСОБА_4. Тому позивач вважає, що наведене дає їй підстави застосувати до правовідносин, що склалися між нею та відповідачем, наслідки, передбачені ст. 625 ЦК України. З урахуванням того, що стягнуті судом кошти не повернуті йому в натурі понад 2 роки 10 місяців, станом на 01.03.2015 року просить стягнути з відповідача на свою користь суму інфляції та 3 % річних за весь час прострочення зобов'язання, що становить 19 963,76 гривень (16 286,33 + 3 677,43).

Обидві цивільні справи було об'єднано в одне провадження на підстав ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 02 квітня 2015 року.

В судове засідання з'явився позивач ОСОБА_1, який одночасно є і представником позивача ОСОБА_3, разом з їх спільним представником ОСОБА_5 позов підтримали повністю з тих же підстав, дали аналогічні пояснення. Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 проти задоволення позовних вимог заперечували, пояснили, що відповідач є спадкоємцем свого батька - боржника ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, прийняла спадщину після його смерті, але не може оформити свої спадкові права та зареєструвати своє право власності на спадкове майно і розпорядитися ним для погашення боргових зобов'язань спадкодавця через накладення арешту на це майно, оскільки вона не одержала майно у спадщину, в неї не виникло зобов'язання сплачувати борг свого батька, а отже і не виникло прострочення його виконання. Вважає, що оскільки судовими рішеннями за життя ОСОБА_4 з нього не було стягнуто борг з урахуванням індексу інфляції і 3 % річних, то до неї не може перейти обов'язок по їх відшкодуванню, ці обов'язки припинилися внаслідок його смерті, не входять до складу спадщини. Вважає, що позивачі можуть і повинні отримати відшкодування від МТСБУ та посилається на відсутність в її родині коштів на відшкодування боргу, бо вони перебувають у тяжкому матеріальному становищі через хворобу її доньки ОСОБА_7, на лікування якої потрібні значні кошти. Свої заперечення щодо позовів відповідач виклала в письмовому вигляді, які приєднані до матеріалів цієї цивільної справи.

Суд, заслухавши позивача та представників позивачів, відповідача та її представника, дослідивши надані суду письмові докази, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судовим розглядом було встановлено, що 25 травня 2008 року близько 12.00 години на автодорозі Харків-Дергачі-Золочів в сел. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області відбулося зіткнення мотоциклу «ТИГЕР», держномер НОМЕР_1, належного ОСОБА_1 та під його керуванням, з автомобілем марки ВАЗ 2106, держномер НОМЕР_2, належним ОСОБА_4 та під його керуванням, внаслідок якого ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, його пасажирові ОСОБА_3 - тяжкі тілесні ушкоджденя, а мотоциклу «ТИГЕР» - механічні ушкодження.

По даному факту 18.06.2008 року була порушена кримінальна справа за ст. 286 ч. 2 КК України. В ході досудового слідства по цій кримінальній справі було встановлено, що ця дорожньо-транспортна пригода сталася винятково з вини водія ОСОБА_4, що грубо порушив п.п. 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху України, якому і було висунуто звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 02.11.2011 року провадження у кримінальній справі було закрито у зв'язку із застосуванням до ОСОБА_4 Закону України «Про амністію» від 15.06.2011 року, на підставі чого останній був звільнений від кримінальної відповідальності, а цивільні позови ОСОБА_1 і ОСОБА_3 були залишені без розгляду, які вони змушені були подати в порядку цивільного судочинства.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 березня 2012 року по справі № 2010/2-2856/11; н.п.2/2010/760/2012, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 46 816,17 гривень, моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень та з ОСОБА_4 стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 468,16 гривень.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2012 року вказане заочне рішення суду було змінено та з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 43 227,50 гривень та судовий збір в сумі 432,27 гривень, в частині стягнення моральної шкоди рішення суду було залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 березня 2012 року по справі № 2010/2-2868/11; н.п.2/2010/771/2012, яке було залишено без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 22.01.2013 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 44 965,70 гривень, моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень та з ОСОБА_4 стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 649,65 гривень. Рішення суду набрало законної сили.

Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції від 31.01.2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2010/2856/2012, виданого Дергачівським районним судом Харківської області 21.01.2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 майнової та моральної шкоди в розмірі 53 227,50 гривень.

Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції від 18.02.2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2010/2-2868/2011, виданого Дергачівським районним судом Харківської області 11.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнової та моральної шкоди в розмірі 54 965,70 гривень.

На цей час на примусовому виконанні в Дзержинському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження на підставі зазначених виконавчих листів.

Боржник ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджено актовим записом № 9491 від 15.07.2013 року.

З листа Шостої Харківської державної нотаріальної контори від 17.12.2014 року за № 5209/02-14 вбачається, що після померлого 14.07.2013 року гр. ОСОБА_4 була заведена спадкова справа № 567/2013, оскільки з заявою про прийняття спадщини звернулись донька померлого гр. ОСОБА_2, та з заявою про відмову від спадщини - син померлого гр. ОСОБА_8.

На підстав зазначених обставин ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05.08.2014 року було замінено сторону боржника у зв'язку зі смертю ОСОБА_4 на його правонаступника і спадкоємця - відповідача ОСОБА_2, 1953 року народження, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду про відшкодування ОСОБА_1 матеріальної і моральної шкоди набрало чинності 06.12.2012 року, а рішення суду про відшкодування матеріальної і моральної шкоди ОСОБА_3 набрало чинності 22.01.2013 року, тобто після розгляду цих справ апеляційним судом.

Однак, до цього часу обидва судові рішення не були виконані боржником, а стягнута на користь позивачів матеріальна і моральна шкода знецінилася у зв'язку з інфляцією через несвоєчасне виконання судових рішень.

При цьому суд виходить з наступного.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Судом встановлено, що вищезазначеними судовими рішеннями було задоволено цивільні позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної їм злочином матеріальної і моральної шкоди і стягнуто з ОСОБА_4, правонаступником якої є відповідач ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 - 53 227,50 гривень, а на користь ОСОБА_3 - 54 965,70 гривень.

Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, а відтак, є грошовим зобов'язанням.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов'язання, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Необхідність застосування положень ст. 625 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами внаслідок спричинення матеріальної і моральної шкоди, і підтверджена і правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 01.10.2014 року по справі № 6-113цс14.

Відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений в його постанові, щодо застосування норми права, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Тобто є обов'язковим для застосування в судовій практиці при вирішенні подібних спорів.

Усе вищезазначене спростовує заперечення відповідача ОСОБА_2.

Таким чином, суд встановив, що позовні вимоги підлягають задоволенню, однак вважає, що позивачами при розрахунку були допущені помилки.

Особлива міра відповідальності боржника повинна нараховуватися з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Згідно довідки Головного управління статистики у Харківській області від 09.02.2015 року № 21-13/65 індекс інфляції за період з 06.12.2012 року по січень 2015 року становив 1,297 р.

Сума боргу боржника без процентів та інфляції станом на 01.03.2015 року, як зазначено в позові, на користь ОСОБА_1 складає 53227,50 грн. Рішення суду про стягнення шкоди на користь ОСОБА_1 набрало чинності 06.12.2012 року.

Сума боргу перед ОСОБА_1 з урахуванням вказаного індексу інфляції складає 69036,07 грн. (53227,50 х 1,297), сума інфляції - 15808,57 грн. (69036,07 - 53227,50), 3% річних за період з 06.12.2012 року до 01.03.2015 року складають 3561,14 грн. (53227,50 х 3 х 814 днів : 365 : 100).

Отже, загальна сума інфляції та 3% річних перед ОСОБА_1 за весь час прострочення становить 19369,71 грн. (15808,57 + 3561,14).

Сума боргу боржника без процентів та інфляції станом на 01.03.2015 року, як зазначено в позові, на користь ОСОБА_3складає 54965,70 грн.

Рішення суду про стягнення шкоди на користь ОСОБА_3 набрало чинності 22.01.2013 року.

Сума боргу перед ОСОБА_3 з урахуванням вказаного індексу інфляції складає 71290,51 грн. (54965,70 х 1,297), сума інфляції - 16324,81 грн. (71290,51 -54965,70), 3% річних за період з 22.01.2013 року до 01.03.2015 року складають 3465,10 грн. (54965,70 х 3 х 767 днів : 365 : 100).

Отже, загальна сума інфляції та 3% річних перед ОСОБА_3 за весь час прострочення становить 19789,91 грн. (16324,81 + 3465,10).

За таких обставин, суд вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки позивачами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України суду надані доказі тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх позовів, суд вважає позовні вимоги доведеними.

Склад та розмір судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду позивачем ОСОБА_1 надана квитанція про сплату судового збору в сумі 243,60 грн. та позивачем ОСОБА_3 надана квитанція про сплату судового збору в сумі 243,60 грн., які відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід позивачів.

Керуючись: ст.ст. 11, 509, 625 ЦК України, постановою Верховного Суду України від 01.10.2014 року по справі № 6-113цс14, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218, 360-7 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 19 369 (дев'ятнадцять тисяч триста шістдесят дев'ять) грн. 71 коп., в рахунок 3 % річних та інфляційних витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 19 789 (дев'ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят дев'ять) грн. 91 коп., в рахунок 3 % річних та інфляційних витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких було проголошено рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -