Справа № 699/580/15-ц
Номер провадження 2/699/315/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2015 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого Кіхтенко Н.І.,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Кичинецької сільської ради Корсунь Шевченківського району Черкаської області про виділення майнового паю в натурі,

суд

ВСТАНОВИВ:

25.06.2015 позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить суд ухвалити рішення про виділення їй в натурі та визнати за нею право власності на рухоме і нерухоме майно на загальну суму 42 107, 00 грн., яке нікому в натурі не виділялося, ніхто ним не користується, та яке є часткою майна реорганізованого колгоспу ім. Пархоменка у ТОВ, яке на даний час ліквідоване, що в с. Кичинці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, а саме:

1) комору, розташовану на території господарського двору, що в с. Кичинці, 1971 року побудови, вартістю 13 307, 00 грн. (№ 13 в списку),

2) трактор марки МТЗ-82, 1996 року випуску, вартістю 28 800, 00 грн. (№ 110 в списку), що зберігається на території господарського двору бувших колгоспу, а потім ТОВ, а всього на суму 42 107, 00 грн.

Свій позов позивач мотивує тим, що у 2000 році в результаті реформування колгоспу ім. Пархоменка (с.Кичинці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області) громадяни, власники майнових паїв, отриманих в результаті паювання майна даного підприємства, обєдналися з метою спільного володіння, користування і розпорядження цим майном, як таким, що знаходиться у спільній частковій власності.

Саме підприємство було реорганізоване у ТОВ ім. Пархоменка с. Кичинці Корсунь - Шевченківського району Черкаської області, яке на даний час ліквідоване.

Своє обєднання співвласники юридично не оформляли, тобто Спілку не реєстрували, а всі питання відносно спільного майна вирішували на загальних зборах.

Уклавши з 7 власниками свідоцтв про право власності на майновий пай (майновий сертифікат) з членами бувшого підприємства ім. Пархоменка договори купівлі - продажу, позивач стала співвласником майна колишніх колгоспу, реорганізованого у ТОВ ім. Пархоменка з часткою в майні 3,18 %.

Тобто, позивач є однією із осіб, які мають право на вказане розпайоване майно, що підтверджується належним їй свідоцтвом про право власності на майновий пай члена даного підприємства (майновий сертифікат), та довідки, виданими Кичинецькою сільською радою.

Загальна вартість майна пайового фонду підприємства станом на 01.03.2001 року становила 1 373 229 грн., частка майна, що належить позивачу визначена в розмірі 43 693, 00 грн., і складає 3,18 % від загальної вартості майна всіх співвласників майнових паїв.

Позивач також вказала, що на даний час не є членом будь - якого підприємства і бажає вести окремо господарювання за рахунок майна, на яке має свідоцтво про право власності, як на майновий пай, а тому, оскільки даний спір неможливо вирішити у позасудовому порядку, то і предявлено до суду даний позов.

В судове засідання позивач не "явилася, бо надала довіреність на ведення даної справи у суді представнику ОСОБА_3, яка надала до суду заяву про підтримання вказаного позову та з проханням слухати справу у її відсутність.

Відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 направили до суду належно завірені заяви про визнання позову та з проханням слухати справу у їх відсутність ( а.с. 69, 72, 70, 73, 62).

Відповідач ОСОБА_9 помер і його дочка, як спадкоємець, яка проживала разом з померлим на час смерті, згідно довідки сільської ради, направила до суду відповідні документи на підтвердження спадкоємства та також направила належно завірену заяву про визнання позову і з проханням слухати справу у її відсутність ( а.с. 64-68, 91).

Від відповідача - Кичинецької сільської ради, за підписом сільського голови, до суду також поступила заява про визнання позову та з проханням слухати справу у відсутність представника сільської ради ( а.с 94).

Суд, розглянувши справу в порядку письмового провадження та вивчивши надані документи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а тому суд, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог і приходить до висновку про задоволення позову.

У судовому засіданні встановлено, що дійсно у 2000 році, в результаті реформування колгоспу ім. Пархоменка у ТОВ (с. Кичинці Корсунь - Шевченківського району Черкаської області), яке на даний час ліквідоване (а.с.96-97), громадяни, власники майнових паїв, отриманих в результаті паювання майна даного підприємства, обєдналися з метою спільного володіння, користування і розпорядження цим майном як таким, що знаходиться у спільній частковій власності і таких було 386 паїв, а на даний час таких залишилося 53, з яких 46 паїв є не витребуваними ( а.с. 93 ).

Своє обєднання співвласники юридично не оформляли, а всі питання відносно спільного майна вирішували на загальних зборах.

Позивач уклала з 7 власниками такиї паїв (майнових сертифікатів) колишнього КСП ім. Пархоменка договори купівлі - продажу і стала співвласником такого майна, з часткою в майні 3,18 % ( а.с. 90,95).

Судом встановлено, що загальна вартість майна пайового фонду підприємства на час розпаювання становила 1 373 229 грн. (а.с.10-18), а частка майна, що належить позивачу становить 43 488,00 грн. ( а.с. 90, 95 ).

Судом встановлено, що крім позивача співвласниками даного майна є відповідачі у справі ( а.с. 74-89, 93 ).

Крім того, згідно довідки Кичинецької сільської ради на сьогоднішній день 46 осіб, які були включені до списку на одержання майнових сертифікатів на 2000 рік документи на це не одержали і померли, але у сільській раді відсутні дані про рік і місце смерті.Тобто, сертифікати вказаним у довідці 46 померлим особам з 2000 року по даний час не видавалися, бо за життя такі не зверталися за одержанням сертифікатів, тобто дані майнові паї є не витребувані вже більше 14 років, документи на такі не видавалися ( а.с.92).

А з урахуванням викуплених сертифікатів позивачем, з урахуванням сертифікатів, що є у відповідачів, з урахуванням невитребуваних, то разом таких буде 386, тобто загальна кількість, яка виділася власникам майнових паїв.

Ухвалюючи рішення по даному позову суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки, у якій визначено, що майновий пай це частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду.

Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосп підприємств був визначений наказом Міністерством аграрної політики України № 62 від 14 березня 2001 року, який втратив чинність 11.04.2013, та яким було затверджено відповідний порядок розподілу.

Пунктами 8, 9, 16 даного Порядку було передбачено, що одним із способів користування співвласником майнового паю є отримання його в натурі індивідуально разом із членами своєї сімї та використанням такого на свій розсуд. Виділення із складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється на підставі рішення зборів співвласників.

Судом встановлено, що позивач просить виділити майна з конкретним переліком такого, яке вказане у позові та яке нікому в натурі не виділялося, ніхто ним не користується та яке не може бути виділено зборами,бо такі,при вказаних у рішенні обставинах, зібрати неможливо.

Вирішуючи даний позов щодо можливості виділення в натурі позивачу частки у вказаному майні суд керується, зокрема, Законом України від 14 лютого 1992 року №2114-ХІІ «Про колективне сільськогосподарське підприємство ( далі закон №2114), Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» ( далі Указ № 62), постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» і Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (далі-Порядок), затвердженим Наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, що діяли на 2000 рік.

Сам порядок видачі та обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колгоспу (майновий сертифікат) розяснено Міністерством аграрної політики України у листі № 37-25-3-11/3923 від 05.05.2001.

Зі змісту зазначених законів та нормативних актів вбачається, що вказане майно належить його членам на праві спільної часткової власності, а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на день паювання та скоригованим на день вибуття працівника з господарства.

При цьому, у вказаних законах та нормативних актах передбачено рівність прав і обов'язків членів сільгосптовариств щодо спільної виробничо - господарської діяльності та її результатів, передбачено право громадянина вимагати виділення своєї частки (майнового паю), але таке повинне також ґрунтуватися на принципі рівності прав і обов'язків всіх власників майнових паїв. Тобто, у разі виходу з підприємства його члени мають право на виділення паю в натурі, або грішми, або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Відповідно до п.8 Порядку кожен зі співвласників має право скористатися своїм майновим паєм, в тому числі отримати свій майновий пай у натурі. На це ж вказано у ст.7 Закону № 2114 та у ч. 1 ст. 364 ЦК України.

Тобто, кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності, а тому вимоги позивача ґрунтуються на законних підставах.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян.

Згідно із ч. 1 ст. 358 ЦК України та п. п. 9, 16 Порядку виділення із складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам здійснюється згідно із затвердженою загальними зборами власників майнових паїв структурою пайового фонду та не інакше, як на підставі рішення зборів власників майнових паїв.

Судом встановлено, що позивач намагалася звернутися до зборів власників майнових паїв, але збори не відбулися, рішення не приймалося, тому таке питання може бути предметом вирішення судом. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-7874вов09 від 28.05.2009.

Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.ст. 361,364 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою майна у праві спільної часткової власності, в т.ч. з правом виділу у натурі. Про це ж було вказано і в Указі Президента України від 3 грудня 1999 р. №1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки».

Це право гарантоване ч.2 ст. 14 Конституції України і воно не може бути обмежено.

Частиною 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Крім того, при розгляді вказаних вимог позивача суд враховує вимоги ст. ст. 9, 14 закону №2114, п.п.8,14 Порядку, відповідно до яких вирішення питання про склад, структуру майнового паю, спосіб і термін його виділення повинні бути вирішені з урахуванням інтересів обох сторін.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян.

З урахуванням того, що вказаний у рішенні суду Порядок розподілу та використання майна реорганізованих КСП, який затверджений наказом Міністерства аграрної політики України № 62 від 14 березня 2001 року, втратив чинність, а загальні збори співвласників майнових паїв провести неможливо при відсутності кворуму, тому суд вважає, що позивач обрала належний спосіб захисту свого права щодо виділення частини спільного майна в натурі, в судовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах предявила позов, такий обгрунтувала, а тому суд позов задовольняє і вважає, що права позивача будуть захищені і дане рішення ні чиїх прав не буде порушувати.

Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай позивач має право на майно на суму 43 488,00 грн., виділяється на 42 107,00 грн., але суд не стягує різницю, так як представник позивача від цих стягнень відмовилася ( а.с.99).

Що стосується судових витрат позивача у справі, бо при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України « Про судовий збір», в сумі 421 грн.07 коп., то дана сума судом не стягується з відповідачів в користь позивача, бо від даних стягнень представник позивача відмовилася ( а.с. 99).

При ухваленні рішення суд враховує те, що з 1 січня 2004 р., згідно з пунктами 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що діє з 01.01.2004, втратив чинність ЦК від 18 липня 1963 р.

Пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень встановлює, що ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набуття чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набуття ним чинності.

Керуючись ст.14 Конституції України; Законом України від 14 лютого 1992 року №2114-ХІІ «Про колективне сільськогосподарське підприємство»; Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки»; постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» ; Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим Наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, що діяли на 2000 рік;

ч.2 ст. 197, ч.2 ст. 183, ч.5 ст. 319, ст. ст. 358, 361, 364 ЦК України; ст. ст. 10, 11, 57- 60, 88, ч.3 ст. 209, ч.1 ст. 218, ст.ст. 212 215, ч.1 ст. 294, ст. 296 ЦПК України,

суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Кичинецької сільської ради Корсунь Шевченківського району Черкаської області про виділення майнового паю в натурі,- задовольнити.

Виділити в натурі, у володіння, користування та розпорядження, з визнанням права власності ОСОБА_2, 02 червня 1968 р. н., уродженка с. Мирошники, а зареєстровану та проживаючу у ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НС № 630476, виданий 8 червня 1999 року Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України у Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1, інші дані про особу суду невідомі, з майна співвласників майнових паїв бувших: колгоспу, а потім ТОВ ім. Пархоменка, що на території Кичинецької сільської ради Корсунь - Шевченківського району Черкаської області, наступне майно:

1) комору, що в с. Кичинці, 1971 року побудови, вартістю 13 307, 00 грн. (№ 13 в списку), що розташована на території господарського двору бувшого колгоспу , а потім ТОВ ім.Пархоменка с.Киченці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області;

2) трактор марки МТЗ-82, 1996 року випуску, вартістю 28 800, 00 грн. (№ 110 в списку),

що зберігаються на території господарського двору тих же бувших колгоспу, а потім ТОВ, а всього виділити майна на 42 107, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня одержання копії даного рішення.

Суддя ОСОБА_10sp; І.