Справа № 298/1309/14-ц
Номер провадження 2/298/26/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Лютянської М.С.

при секретарі Чорняковій О.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення майна та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що в 1993 році ним було придбано бетонні блоки в кількості 100 (сто) штук загальною вартістю 100000(сто тисяч) карбованців у будівельній організації «Міжколгоспбуд» в смт.Великий Березний. Зазначені блоки він розташував по вул.Тихій в смт.Великий Березний на земельній ділянці, що належить йому на праві приватної власності. Позивач вказував на те, що дані блоки було придбано ним особисто за його кошти вже більше десяти років тому і вони залишалися за зазначеною вище адресою до 2013 року. В середині листопада 2013 року йому знадобились блоки для будівництва і прийшовши за ними, виявив їх зникнення в загальній кількості 64 штуки. Позивач зазначав, що йому стало відомо від людей, що його блоки були викрадені відповідачем по справі ОСОБА_3, який є його колишнім зятем та продав їх ОСОБА_4 По факту викрадення блоків він звернувся із заявою до Перечинського РВ УМВС України в Закарпатській області. За результатами перевірки йому було надано постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 незаконно присвоїв належні йому на праві власності майно, а саме: 64 бетонні блоки, які просив зобов'язати відповідача повернути йому як власнику.

Крім того, 01.12.2014 року позивач збільшив позовні вимоги, просить стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В заяві посилається на те, що внаслідок протиправних дій відповідача в нього посилилася хвороба Паркінсона, а враховуючи його вік, це фактично позбавляє нормального життєвого функціонування його організму. Все це призвело до насмішок з боку сусідів та товаришів, у зв'язку з цим він переносить душевні переживання до сьогоднішнього дня.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав, наведених в ньому.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що позов є безпідставним, бездоказовим та надуманим. Також зазначив, у 1994 році відповідач ОСОБА_3 придбав бетонні блоки, які складував на своїй земельній ділянці і жодного бетонного блоку від ОСОБА_1 він не присвоював. Крім того, вказував на те, що згідно квитанції, яка збереглася у ОСОБА_3, останній придбав у листопаді 1995 року блоки бетонні(будівельні) та сплатив за них дев'ять мільйонів дев'ятсот сорок тисяч карбованців. Просить в позові відмовити.

Заслухавши учасників судового розгляду, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст.ст.59, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається, позивач ОСОБА_1 не надав суду належних доказів того, що саме відповідач присвоїв його бетонні плити, які, як стверджує він, придбав у 1993 році і що ці блоки знаходилися на його земельній ділянці.

Так, свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що в 1992 році вона отримала земельну ділянку під забудову. В той час вона працювала з позивачем в колгоспі і разом з ним купували бетонні блоки. Ці блоки їм разом грузили краном. Їй відомо, що ці блоки позивач повіз на вул.Тиху в смт.Великий Березний .

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він разом з ОСОБА_7 десь в 1992 році, точно не пам'ятає грузили на машину та возили ОСОБА_1 бетонні блоки на якусь земельну ділянку. Їх було приблизно 100 штук.

Свідок ОСОБА_7 дав аналогічні покази.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що довгий час він працював в агробуді з позивачем. Пам'ятає той випадок, коли ОСОБА_1 прийшов з проханням виділити йому кран для погрузки бетонних блоків, на що він погодився та виділив кран. Більше йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який у 2006 році було розірвано. Під час перебування у шлюбі з відповідачем, останній практично не мав доходу, всі витрати на утримання сім'ї взяв на себе її батько ОСОБА_1 Бетонні блоки, мова про які йде зараз , купував її батько за власні кошти

Отже, покази допитаних в судовому засіданні свідків не доводять твердження позивача про те, що саме відповідач ОСОБА_3 викрав у нього бетонні плити.

Крім того, в судовому засіданні не встановлено, з чиєї саме земельної ділянки, як стверджує позивач, було викрадено бетонні блоки.

За таких обставин, позов не підлягає до задоволення.

Крім того, позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення майна та стягнення моральної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Великоберезнянський районний суд.

Головуюча: Лютянська М.С.