Справа № 2034/2-2912/11
Провадження № 4-с/635/30/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Браварець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області матеріали за скаргою представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Харківського РУЮ Харківської області, в провадженні якого перебувають виконавчі листи про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат, щодо не направлення стягувачу постанов про відкриття виконавчих проваджень; зобовязати державного виконавця ВДВС Харківського РУЮ Харківської області, в провадженні якого перебувають виконавчі листи про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат, невідкладно направити засобами поштового звязку на адресу стягувача, що зазначена в цій заяві, постанови про відкриття виконавчих проваджень; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Харківського РУЮ Харківської області, в провадженні якого перебувають виконавчі листи про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2, Харківського району Харківської області та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат, щодо невиконання заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2011 року; зобовязати державного виконавця ВДВС Харківського РУЮ Харківської області, в провадженні якого перебувають виконавчі листи про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат, невідкладно вчинити дії щодо виконання заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2011 року; стягнути з ВДВС Харківського РУЮ Харківської області на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтвердженні судові витрати на правову допомогу в розмірі 5359,20грн.

Представник заявника обґрунтовує свої вимоги тим, що 21 вересня 2011 року Харківським районним судом Харківської області було ухвалене заочне рішення у цивільній справі № 2034/2-2912/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Сектор ГІРФО Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області про зняття з реєстраційного обліку та виселення.

28 січня 2013 року Харківським районним судом Харківської області по згадуваній вище цивільній справі було видано два виконавчих листа про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат у загальному розмірі 7504,70грн.

04 лютого 2013 року, як вказано в скарзі, представником стягувача засобами поштового звязку до ВДВС Харківського РУЮ Харківської області було направлено дві заяви про відкриття виконавчих проваджень та відповідні заяви з оригіналами згадуваних вище виконавчих листів.

Не дивлячись на те, що з моменту подачі заяв про відкриття виконавчих проваджень пройшло вже більше двох з половиною років, на цей час сторона стягувача не має жодної інформації про те, чи виконано рішення суду та чи виселений боржник. Більш того, стягувач навіть не має інформації стосовно того чи відкриті взагалі виконавчі провадження.

16 вересня 2013 року представником стягувача засобами поштового звязку до ВДВС Харківського РУЮ Харківської області було направлено заяву про надання інформації про стан та перебіг зазначених вище виконавчих проваджень, однак відповіді на цю заяву стягувач чи його представник так і не отримали.

Як зазначено представником заявника в скарзі, заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2011 року залишається невиконаним, а боржник продовжує проживати у житловому приміщенні, з якого має бути виселений відповідно до згадуваного вище рішення, а права Стягувача, як власника житлового приміщення, продовжують бути порушені.

На думку представника заявника, бездіяльність державного виконавця, в провадженні якого перебувають виконавчі листи про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат у загальному розмірі 7504,70грн. порушує права та законні інтереси Стягувача.

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином рекомендованою кореспонденцією, але надала до суду заяву, згідно якої просить слухати справу за відсутністю заявника та його представника та задовольнити скаргу в повному обсязі (а.с.57).

Боржник ОСОБА_3, в судове засідання не зявилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином рекомендованою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомила (а.с.50).

Представник відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання не зявився, але надав суду письмові заперечення, згідно яких просив в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що за наявними даними ЄДРВП в провадженні державного виконавця Тимченко О.С. перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2034/2-2912/11 від 30.10.2012р., виданого Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судових витрат у загальному розмірі 7504,70грн.

На підставі ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження», 18.02.2013р. державним виконавцем винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження.

11 червня 2013 року згідно розпорядження начальника відділу державного виконавця, ОСОБА_5 було зобов'язано передати виконавчі провадження, що обліковувались за територіальною дільницею № 4 державному виконавцю Аршаві І.Я.

Згідно акту приймання - передавання зазначене провадження про стягнення суми боргу зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 державному виконавцю Аршаві І.Я не передавалось та відібрати пояснення у державного виконавця Тимченко О.С. щодо знаходження виконавчого провадження не виявилось можливим, оскільки останнього було звільнено у 2014 році.

При здійсненні перевірки за результатами пошуку в Єдиному Державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні відомості щодо прийняття та перебування на виконанні виконавчого листа № 2034/2-2912/11 від 30.10.2012 р. про виселення ОСОБА_6 та детальною перевіркою було встановлено, що вказаний виконавчий документ про виселення ОСОБА_6 на виконання взагалі не надходив.

Згідно опису та вкладення в цінний лист від 04 лютого 2013 року було зясовано, що при поданні заяви про стягнення судових витрат - надався додатком виконавчий лист про стягнення судових витрат, а при поданні заяви про виселення - надався додатком також виконавчий лист про стягнення судових витрат. Представником стягувача помилково надався один й той самий виконавчий документ, не зважаючи на те, що заяви про виконання були інші. Цей факт також підтверджується описом вкладення в цінний лист від 04 лютого 2013 року, який оформлювався на поштовому відділенні і я в якому мається чіткий перелік документів, які були вкладені. Так, виконавчий лист № 2034/2-2912/11 від 30.10.2012 р. про виселення ОСОБА_6 в даному переліку не обліковується, і, як слідство, відділом не отримувався, що суперечить викладеному в скарзі.

Крім того, представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в зв'язку з вищевикладеним було запропоновано звернутись до суду щодо отримання дублікату виконавчого листа № 2034/2-2912/11 від 30.10.2012р., виданого Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судових витрат у загальному розмірі 7504,70грн. та надати до відділу неподаний виконавчий лист № 2034/2-2912/11 від 30.10.2012 р. про виселення ОСОБА_6

На теперішній час ні стягувачем, ні його представником недоліки не усунені, в діях державного виконавця порушень не може бути через відсутність таких, бо виконавчі дії проводяться державними виконавцями лише на підставі виконавчих документів. В даному випадку такі виконавчі документи в відділі відсутні з вини стягувача (або представника).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог, дослідивши докази по справі, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Судом встановлено, що 21 вересня 2011 року Харківським районним судом Харківської області було ухвалене заочне рішення у цивільній справі № 2034/2-2912/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Сектор ГІРФО Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області про зняття з реєстраційного обліку та виселення (а.с.3-4).

04 лютого 2013 року, як вказано в скарзі, представником стягувача засобами поштового звязку до ВДВС Харківського РУЮ Харківської області було направлено дві заяви про відкриття виконавчих проваджень та відповідні заяви з оригіналами згадуваних вище виконавчих листів, що підтверджено наданими копіями заяв про відкриття виконавчого провадження, виконавчими листами, описом вкладення в цінний лист від 04.02.2013р., копією квитанції УАППЗ «Укрпошта», копією зворотного повідомлення (а.с.5, 6, 8, 9, 11, 12, 13).

Згідно наданої копії Опису вкладення в цінний лист від 04 лютого 2013 року на адресу ВДВС Харківського РУЮ Харківської області за підписом відправника, а саме пунктів 2 та 5 на адресу ВДВС Харківського РУЮ Харківської області було направлено оригінали виконавчих листів виданого Харківським районним судом Харківської області 28 січня 2012 року по цивільній справі № 2034/2-2912/11р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору, інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи та витрат на правову допомогу (а.с.11, 65).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» стороною у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ.

Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Отже, надані суду докази свідчать про те, що скаржником та його представником не направлявся на адресу ВДВС Харківського РУЮ Харківської області оригінал виконавчого листа про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3, а тому в Єдиному Державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні відомості щодо прийняття та перебування на виконанні виконавчого листа № 2034/2-2912/11 від 30.10.2012 р. про виселення ОСОБА_6, що також підтверджується копіями заяв про відкриття виконавчого провадження від 04.02.2013р. за підписом ОСОБА_8 (а.с.63, 64).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог або якщо рішення підлягає негайному виконанню строк, встановлений частиною другою цієї статті, не надається.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження документів, зазначених у статті 17 цього Закону, і невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленого виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідку та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

18.02.2013р. державним виконавцем винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат.

11 червня 2013 року згідно розпорядження начальника відділу державного виконавця, ОСОБА_5 було зобов'язано передати виконавчі провадження, що обліковувались за територіальною дільницею № 4 державному виконавцю Аршаві І.Я.

Згідно акту приймання - передавання зазначене провадження про стягнення суми боргу зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 державному виконавцю Аршаві І.Я не передавалось та відібрати пояснення у державного виконавця Тимченко О.С. щодо знаходження виконавчого провадження не виявилось можливим, оскільки останнього було звільнено у 2014 році.

Представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в зв'язку з вищевикладеним було запропоновано звернутись до суду щодо отримання дублікату виконавчого листа № 2034/2-2912/11 від 30.10.2012р., виданого Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судових витрат у загальному розмірі 7504,70грн. та надати до відділу неподаний виконавчий лист № 2034/2-2912/11 від 30.10.2012 р. про виселення ОСОБА_6, що підтверджено письмовою відповіддю за підписом в.о. начальника відділу ОСОБА_9 від 28.09.2015р. за № 7482 (а.с.66).

У відповідності до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи

Викладені представником скаржника вимоги, в цілому є необґрунтованими, неконкретизованими та нечіткими, викладені в скарзі обставини не знайшли свого підтвердження при розгляді даної скарги, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 12, 17, 25, 27, 30, 31, 82, ст.ст. 59, 60, 61, 386, 387 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області в цілому відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Токарєва