12 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,
за касаційною скаргою ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_8, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року,
в с т а н о в и л а:
У вересні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.
На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 10 квітня
2008 року укладено кредитний договір № МL-009/249/2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4
В якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, між Банком та відповідачем ОСОБА_5, 10 квітня 2008 року укладено договір поруки № SR-009/249/2008/1.
В якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, між Банком та відповідачем ОСОБА_6, 10 квітня 2008 року укладено договір поруки № SR-009/249/2008.
В якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, між Банком та відповідачем ОСОБА_7, 10 квітня 2008 року укладено іпотечний договір № RМL-009/249/2008, предметом якого стала однокімнатна квартира АДРЕСА_1, що перебуває у праві власності ОСОБА_7
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від
25 листопада 2011 року та у відповідності ст. ст. 512, 514, 1077-1086 ЦК України, ПАТ «ОТП Банк» передало та відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором від 10 квітня
2008 року № МL-009/249/2008 та за договором іпотеки від 10 квітня
2008 року № RМL -009/249/2008, згідно Договору про відступлення права вимоги.
Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідачів за кредитним договором від 10 квітня 2008 року № МL-009/249/2008 та договором іпотеки від 10 квітня 2008 року № RМL-009/249/2008.
ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, кошти не повернув, крім того, у зв'язку з невиконанням умов договору, боржник зобов'язаний сплатити суму боргу у розмірі 46 503,41 дол. США, що за курсом 7,993 за 1 дол. США еквівалентно 371 701 грн. 76 коп., проценти за користування кредитом у розмірі 2 538,71 дол. США, що за курсом 7,993 за
1 дол. США еквівалентно 20 291 грн. 91 коп., пеню за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 1 430 776 грн. 89 коп. Тому позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором та звернути стягнення на предмет іпотеки.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 квітня

2014 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 49 042,12 дол. США, що за курсом 7,993 за 1 дол. США еквівалентно

391 993 грн 67 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 49 042,12 дол. США, що за курсом 7,993 за 1 дол. США еквівалентно 391 993 грн 67 коп. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ТОВ «ОТП Факторинг України» за кредитним договором від 10 квітня 2008 року

№ ML-009/249/2008 в розмірі 49 042,12 дол. США, що за курсом 7,993 за

1 дол. США еквівалентно 391 993 грн 67 коп. звернуто стягнення на належну ОСОБА_7 на праві власності однокімнатну квартиру, загальною площею

34,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,

м. Київ, яка є предметом іпотеки за договором іпотеки від 10 квітня 2008 року № PML-009/249/2008, визначивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на публічних торгах із встановленням початкової ціни продажу предметів іпотеки для його подальшого реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки проведеної субʼєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з дотриманням процедури, визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку». В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 3 441 грн, а саме по 860 грн 25 коп. з кожного.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 квітня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором в розмірі

49 042,12 дол. США, що за курсом 7,993 за 1 дол. США еквівалентно

391 993 грн 67 коп. та 391 993 грн пені, всього стягнуто 783 986 грн 67 коп. Стягнуто з ОСОБА_6, як солідарного боржника за договором поруки на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 49 042,12 дол. США, що за курсом 7,993 за 1 дол.США еквівалентно

391 993 грн. 67 коп. та 391 993 грн пені, всього стягнуто 783 986 грн 67 коп.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ТОВ «ОТП Факторинг України» за кредитним договором від 10 квітня 2008 року № МL-009/249/2008 в розмірі 49 042,12 дол. США, що за курсом 7,993 за 1 дол. США еквівалентно

391 993 грн 67 коп. та 391 993 грн пені, а всього 783 986 грн 67 коп. звернуто стягнення на належну на праві власності ОСОБА_7 однокімнатну квартиру, загальною площею 34,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки за договором іпотеки від 10 квітня 2008 року № RМL -009/249/2008, визначивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на публічних торгах із встановленням початкової ціни продажу предметів іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з дотриманням процедури, визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7 судовий збір в розмірі 3 441 грн, а саме по 8 060 грн

25 коп. з кожного.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 8 жовтня 2014 року у резолютивній частині та мотивувальній частинах рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року виправлено арифметичні помилки. В абзацах пʼятому, шостому, сьомому резолютивної частини рішення замість помилково вказаного «391 993 грн пені, а всього 783 986 грн 67 коп.» слід вважати «173 003 грн 74 коп. пені а всього 570 997 грн 41 коп.».

У мотивувальній частині рішення замість помилково вказаного

«… період часу з 3 грудня 2012 року по 3 грудня 2012 року» слід вважати правильним «… період часу з 3 грудня 2012 рок по 3 грудня 2013 року».

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року виправлено у рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року допущену описку. В абзаці восьмому резолютивної частини рішення слід вважати правильним «… судовий збір в розмірі 3 441 грн, а саме по 860 грн 25 коп. з кожного».

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 квітня

2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що взяті на себе зобовʼязання за кредитним договором ОСОБА_4 належним чином не виконував, у звʼязку із чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, стягуючи частину нарахованої пені, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк на звернення до суду в цій частині позовних вимог, а тому вони підлягають частковому задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про солідарне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, суд апеляційної інстанції виходив із того, що взяті на себе зобовʼязання за кредитним договором ОСОБА_4 належним чином не виконував, у звʼязку із чим утворилась заборгованість. Стягуючи частину нарахованої пені, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк на звернення до суду в цій частині позовних вимог, а тому вони підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 6 ст. 3 Закону «Про іпотеку», встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Пунктом 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК).

Таким чином, суд апеляційної інстанції повно і правильно зʼясувавши обставини справи та застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки боржником належним чином не виконувались взяті на себе зобовʼязання за кредитним договором.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року, в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко