У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Собіни І.М., Хилевича С.В.,

секретар - Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток недійсною.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 грудня 2014 р. позов ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ „Приватбанк" 79 080,03 грн. заборгованості за кредитним договором.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток недійсною - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає його необґрунтованим і незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом не взято до уваги, що за укладеним між ним та банком кредитним договором від 22.03.2006 р. про зобов»язання надати йому кредитні кошти у сумі 8000,00 грн. на ремонт будинку на строк - до 19.03.2009 р., позивач в односторонньому порядку відмовився від своїх зобов'язань і гроші йому не надав.

Представником банку на підтвердження факту отримання ним грошових коштів за вказаним кредитним договором було надано копії ордера №1 та розпорядження №RODOSE00001236, а не оригінали і клопотання про надання оригіналів вказаних документів судом 1-ї інстанції залишено без задоволення, тому позивачем не доведено факт отримання ним кредитних коштів. Генеральну угоду від 03.01.2013 р. він підписав під тиском з боку працівників банку. Оскільки вказана угода та кредитний договір від 22.03.2006 р. є взаємопов'язані, припинення зобов'язання за цим договором є підставою для визнання

________________________________________________________________________________________________________________________

Головуючий суддя 1 інстанції: Лопухович А.О.

Провадження № 22-ц787/110/2015 Суддя-доповідач : Оніпко О.В.

Генеральної угоди недійсною. Просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" відмовити, а його зустрічний позов задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення, виходячи з наступного.

07.08.2014 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03.01.2013 р. у розмірі 79 080,03 грн.

05.11.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до банку із зустрічним позовом про визнання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток недійсною з підстав ст.ст. 203, 215 ЦК України ( а.с. 61).

Відповідно до положень ст. ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2006 р. між ПАТ КБ „Приватбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №RODOSE00001236, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти, шляхом надання готівкою через касу, на строк до 19.03.2009 р. включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 8000,00 грн., на ремонт будинку (а.с.5-6).

Доводи відповідача про те, що грошові кошти за вказаним кредитним договором в розмірі 8000,00 грн. йому не надавались не заслуговують на увагу, оскільки факт отримання грошових коштів ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи копіями ордера №1 та розпорядження №RODOSE00001236 (а.с.77).

Крім того, вказані доводи спростовуються Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.01.2013 р., яка була укладена між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 03.01.2013р. з метою здійснення сприятливих умов для виконання позичальником обов'язків у кредитному договорі №RODOSE00001236 від 22.03.2006 р. (а.с. 7).

За умовами цієї угоди ОСОБА_1, щомісячно, з 1 по 25 число, на погашення реструктуризованого боргу за попереднім кредитним договором у сумі 40 638,30 грн. мав сплачувати банку 435,26 грн., а частина заборгованості в сумі 38420,24 грн. віднесена умовами угоди в рахунок штрафу у разі порушення боржником її умов ( п.2.2) .

Посилання ОСОБА_1 на те, що вказану Генеральну угоду він підписав під тиском представників банку є безпідставними, оскільки не стверджуються жодними доказами.

Крім того, з дня укладення у 2006 році кредитного договору та Генеральної угоди у 2013 році, ОСОБА_1 будь-яких претензій до банку з приводу недійсності зазначених правочинів не пред'являлось, а згідно з поясненнями представника банку та з розрахунком заборгованості, ОСОБА_1 сплатив позивачу у рахунок її погашення 22.02.2013р. 316 грн. та 08.08.2013р. 50 грн., що також свідчить про визнання відповідачем свого обов»язку по погашенню кредитної заборгованості ( а.с. 4).

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед банком вбачається, що станом на 26.06.2014 р. вона становить 79080,03 грн. та складається з 37374,38 грн. - заборгованості за кредитом, з 5285,41 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом та з 36 420,24 грн. - залишку за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2 Генеральної угоди (а.с.4).

Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, однак умов договору про реструктуризацію боргу ОСОБА_1 не виконав та заборгованість, яка виникла у нього за попереднім кредитним договором, не погасив.

За наведених обставин, місцевий суд обґрунтовано задовольнив позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнув на його користь з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 79080,03 грн. за вказаною Генеральною угодою та відмовив відповідачу у зустрічному позові за безпідставністю позовних вимог.

Оскільки рішення суду 1-ї інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги висновків суду, наведених у ньому, не спростовують, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 -315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий

Судді :