УХВАЛА

іменем україни

11 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, комунального закладу «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'ю каліцтвом за касаційними скаргами ОСОБА_4, комунального закладу «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 на його користь 21 715 грн. витрат на лікування по чекам, 65 685 грн. одноразово за заподіяння йому каліцтва, 3 045 грн. щомісячно за заподіяння йому каліцтва, 30 тис. грн. у відшкодування моральної шкоди та 7 151 грн. витрат за проведені судово-медичні експертизи, обґрунтовуючи його тим, що 03 вересня 2011 року відповідач на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс йому удар кулаком руки в праву частину нижньої щелепи, чим спричинив пошкодження середньої ступені тяжкості. По даному факту було порушено кримінальну справу та засуджено ОСОБА_4, а його визнано потерпілим. У зв'язку із заподіянням тілесних ушкоджень, тривалим лікуванням він поніс матеріальні затрати. Також просив стягнути з Переяслав-Хмельницької центральної районної лікарні на свою користь 26 419 грн. вартості другої операції в якості відшкодування матеріальних витрат на лікування в клініці «Оберіг», 500 грн. у відшкодування моральної шкоди в зв'язку з ненаданням йому належного лікування після перенесеної першої операції.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 21 120, 80 грн. на лікування по чекам, 65 685 грн. одноразово за заподіяння каліцтва, 3 045 щомісячно за заподіяння каліцтва, 7 037, 32 грн. витрат за проведені судово-медичні експертизи.

Стягнуто з Переяслав-Хмельницької центральної районної лікарні на користь ОСОБА_3 25 723, 40 грн. вартості другої операції, в якості відшкодування матеріальних витрат на лікування в клініці «Оберіг» та 500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині задоволення до нього позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі комунальний заклад «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині задоволення до нього позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга комунального закладу «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» підлягає задоволенню, а касаційна скарга ОСОБА_4 частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що 03 вересня 2011 року близько 18 години, перебуваючи на стадіоні ім. В.Лобановського за адресою: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Спортивна 2, ОСОБА_4, приймаючи участь у футбольному матчі між командами "Костал" м. Переяслав-Хмельницький та "Саланг-Агро" с. Лецьки, Переяслав-Хмельницького району, грав на позиції захисника команди "Костал" та на грунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс гравцю команди суперника ОСОБА_3 удар кулаком правої руки в праву частину нижньої щелепи останнього, чим спричинив потерпілому згідно з висновком судово-медичної експертизи №438 від 26 жовтня 2011 року тілесне ушкодження у вигляді двойного перелому нижньої щелепи в області кута праворуч і 2-3 зубів ліворуч, яке відноситься до категорії пошкоджень середнього ступеню тяжкості, так як для зрощення кістки необхідний строк понад 21 день.

Згідно з вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 3 березня 2012 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Переяслав-Хмельницької центральної районної лікарні 139 грн. і на користь комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» 1 153 грн. 99 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 36 238 грн. 44 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди та 5 тис. у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 червня 2012 року вирок суду першої інстанції в частині цивільного позову про відшкодування майнової шкоди скасовано, та направлено справу в цій частині на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

07.09.2011 року у відділенні щелепно-лицьової хірургії КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» позивачу було проведено оперативне втручання та після виписки рекомендовано амбулаторне лікування.

Позивач поніс витрати на лікування у відділенні щелепно-лицьової хірургії комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» на суму 21 715 грн., що підтверджуються касовими чеками про придбання ліків.

Згідно з медичною карткою стоматологічного хворого№133 комунального закладу «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» позивач після виписки з Київської обласної лікарні звернувся 14 вересня 2011 року для амбулаторного лікування.

З 09 листопада 2011 року по 11 листопада 2011 року перебував на стаціонарному лікуванні в універсальній клініці «Оберіг» м. Київ, де йому проведено операцію.

Позивач поніс витрати на лікування та операцію в універсальній клініці «Оберіг» м. Києва на суму 25 723, 40грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із їх обгрунтованості.

Проте повністю погодитися з такими висновками не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов'язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Аналіз ст. 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв'язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Із змісту наведених норм вбачається, що однією з підстав задоволення вимог про відшкодування моральної та майнової шкоди є встановлення причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) та шкідливими наслідками, які настали.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Задовольняючи позов до Переяслав-Хмельницької центральної районної лікарні, суд першої інстанції у порушення ст.ст. 212-214 ЦПК України не зазначив та не надав оцінку доказам, які б підтверджували протиправну поведінку працівників лікарні, настання шкоди, причинний зв'язок між ними та вину заподіювача шкоди.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги комунального закладу «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня», апеляційний суд посилався на висновок експерта №147/к , однак у висновку зазначено, що оперативне втручання 7 вересня 2011 року було проведено науково-обгрунтовано, своєчасно та технічно правильно, необхідність в проведенні оперативного втручання 9 листопада 2011 року виникла внаслідок неналежним чином проведеного (або не проведеного взагалі ) амбулаторного лікування ОСОБА_3 після правильно виконаного оперативного втручання 7 листопада 2011 року.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача комунального закладу «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» зазначав, що ОСОБА_3 на амбулаторне лікування не з»являвся, шини після операції знімав в іншому лікувальному закладі, проте зазначені обставини не досліджувалися судом.

Не можна повністю погодитися з судовими рішеннями в частині часткового задоволення позовних вимог позивача до ОСОБА_4 про стягнення матеріальних та моральних збитків, завданих ушкодженням здоров»я та каліцтвом. При цьому суди виходили із висновку комісійної судово-медичної експертизи №3/К. Проте всупереч вимогам ст. 212-214 ЦПК України суди не надали оцінку всім доказам у справі, зокрема висновку судово-медичної експертизи №114/К від 27 грудня 2013 року, де зазначено, що підтвердити переконливий зв»язок між отриманою потерпілим ОСОБА_3 травмою 3 вересня 2011 року та виявленими на даний момент порушеннями здоров»я не представляється можливим, неможливо остаточно встановити причину захворювань та оцінити їх за ступенем тяжкості.

З огляду на викладене ухвалені судами рішення не можна вважати законними та обґрунтованими, вони підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу комунального закладу «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» задовольнити.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко