Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк» (далі ПАТ «СЕБ Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 10 жовтня 2008 року між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» (далі - АБ «Факторіал-Банк»), правонаступником якого є ПАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав 30 500 доларів США на умовах сплати 13 % річних за користування кредитними коштами та кінцевим терміном повернення не пізніше 08 жовтня 2032 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує і не проводить щомісячно часткове погашення кредиту в строки та згідно з графіком погашення заборгованості за кредитом, банк, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_4 356 012 грн 67 коп. заборгованості за кредитним договором.

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Фідобанк» про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що всупереч ст. 99 Конституції України та ст. 18 Закону України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» укладений 10 жовтня 2008 року між ним та АБ «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», кредитний договір в іноземній (долари США), а не національній валюті (гривня).

Крім того, ОСОБА_4 вказував, що умови спірного кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів в іноземній валюті є несправедливими, оскільки в результаті підвищення курсу іноземної валюти значно погіршують його становище як споживача фінансових послуг.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2014 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2014 року, первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фідобанк» 356 012 грн 67 коп. заборгованості за кредитним договором від 10 жовтня 2008 року та 1 820 грн понесених судових витрат. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм процесуального права й неправильне застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що внаслідок порушення ОСОБА_4 умов кредитного договору утворилася заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню з відповідача, врахувавши наданий банком розрахунок кредитної заборгованості; правові підстави для визнання кредитного договору недійсним відсутні, оскільки банк отримав ліцензію та дозвіл на здійснення валютних операцій, а отримуючи кошти в іноземній валюті, позичальник діяв на власних ризик.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Матеріалами справи підтверджується, що 10 жовтня 2008 року між АБ «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав 30 500 доларів США на умовах сплати 13 % річних за користування кредитними коштами та кінцевим терміном повернення не пізніше 08 жовтня 2032 року.

Згідно із розрахунком заборгованості станом на 03 жовтня 2013 року борг ОСОБА_4 перед позивачем за спірним кредитним договором становить 37 906,46 доларів США, з яких: 24 251,90 доларів США - залишок строкової заборгованості, 5 826,74 доларів США - борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту, 7 827, 82 доларів США - прострочені нараховані проценти та 53 026 грн 34 коп. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів.

Відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Так, ст. 258 ЦК України встановлена позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (пені).

Однак місцевий суд на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, погодившись із наданим представником банку розрахунком заборгованості про стягнення на користь позивача пені, не врахував, що вона розрахована за період з 28 лютого 2009 року по 03 жовтня 2013 року, залишив поза увагою заяву відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності та не встановив і в рішенні не зазначив про факт дотримання чи спливу позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Крім того, при вирішенні справи суд першої інстанції не застосував вищевказану норму до спірних правовідносин та не перевіряв, чи розмір пені значно перевищує розмір збитків, не вирішував і не обговорював питання про наявність чи відсутність відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України підстав для зменшення розміру неустойки.

Апеляційний суд, перевіряючи рішення місцевого суду, на вказані порушення закону уваги не звернув та передчасно залишив рішення суду першої інстанції без змін.

З огляду на викладене ухвалені у справі судові рішення в частині стягнення неустойки (пені) не можна визнати законними й обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання спірного кредитного договору недійсним, і наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів в цій частині не спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» неустойки (пені) скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна
Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко
Ю.Г. Іваненко