_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5740/15
Рішення

іменем України

17 грудня 2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Прохорова П.А.

при секретарі Цвігун А.В., Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Одеської області про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Одеська області про визнання права власності на частку майна, а саме автомобіля VOLVO S80, 2002 р.в., д/н 58648 ОЕ, прогулянкового судна Azura 520, номер "ua 0164 НА" і про зняття арешту з належної їй частки майна.

В подальшому уточнила позовні вимоги, просила суд встановити факт спільного проживання із ОСОБА_3 однією сімєю як чоловіка і дружини на час фінансування придбання та реєстрації права власності на прогулянкове судно Azura 520, номер "ua 0164 НА"

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.08.1996 року між позивачем та Відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, сторони мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та тим, що спірне майно придбано за часів шлюбу, за кошти, набуті у шлюбі, у спільну власність.

В уточненій позовній заяві позивач вказує на те, що у березні 2006 року було зареєстроване припинення шлюбу із ОСОБА_3, проте вони жодного дня окремо не проживали, ведення спільного побуту не припиняли, фактично проживали, як чоловік та дружина, виховували малолітнього сина ОСОБА_5.

Одночасно позивач зазначала, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 особистого боргу - грошових коштів у розмірі 1 057 876,00 грн., судового збору у розмірі 3 441,00 грн. та судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 827,00 грн.

В рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року №ВП45140901, накладено арешт та оголошено у розшук автомобіль VOLVO S80, 2002 р.в., д/н 58648 ОЕ.

Також, постановою державного виконавця від 11.03.2015 року було накладено арешт на прогулянкове судно "ua 0164 НА", район та умови плавання-внутрішні водні шляхи України.

Позивач вказувала на те, що звернення стягнення на вказане майно в цілому порушить її майнові права та права її сина, адже вона не була стороною у правовідносинах між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо грошових коштів, стягнення яких було предметом судового розгляду, а автомобіль VOLVO S80, 2002 р.в., д/н 58648 ОЕ та прогулянкове судно "ua 0164 НА" не було предметом спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2,у судовому засіданні позов не визнала, просила суд у його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав, його обставини підтвердив.

Представник відповідача ОСОБА_4 відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Одеської області надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував. Будь-яких підстав, доводів та доказів щодо заперечення проти задоволення позову не надав.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши покази свідків, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг - грошові кошти у розмірі 1 057 876,00 грн., судового збору у розмірі 3 441,00 грн. та судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 827,00 грн.

Суд не погоджується з твердженнями представника відповідача ОСОБА_2 про те, що позивач є учасником взаємовідносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо грошових коштів, а позичені грошові кошти використані в інтересах сімї, адже рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року вказаного факту не встановлено, позовні вимоги ОСОБА_2 вказаних доводів не містили, у якості боржника у виконавчому провадженні виступає виключно ОСОБА_3

Встановлено, що вказане рішення суду постановлено на підставі боргової розписки від 15.01.2010 року, складеної ОСОБА_3 та ОСОБА_2, завіреної їх підписами та підписом, в тому числі ОСОБА_1

При цьому, у вказаній розписці Позивач зазначена дружиною ОСОБА_3

Крім того, при розгляді вказаної справи ОСОБА_1 була допитана у якості свідка, як дружина ОСОБА_3, проти чого ОСОБА_2 та його представник не заперечували.

Суд критично сприймає пояснення представника ОСОБА_2 про те, що у судовому засіданні при розгляді справи про стягнення боргу ОСОБА_2 не заперечував проти того, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 у звязку з тим, що так було зазначено у розписці, адже представником ОСОБА_2 не надано пояснення щодо обставин зазначення у тексті розписки ОСОБА_1 у якості дружини.

З тексту рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року вбачається, що спірне майно, а саме автомобіль VOLVO S80, 2002 р.в., д/н 58648 ОЕ, прогулянкове судно Azura 520, д/н "ua 0164 НА" не було предметом судового розгляду, у якості забезпечення виконання грошового зобовязання не визначалось. Вказаним рішенням не встановлено порядку виконання рішення суду за рахунок спірного майна.

В рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року №ВП45140901, накладено арешт та оголошено у розшук автомобіль VOLVO S80, 2002 р.в., д/н 58648 ОЕ.

Постановою державного виконавця від 11.03.2015 року накладено арешт на прогулянкове судно "ua 0164 НА", район та умови плавання - внутрішні водні шляхи України.

Згідно пояснень сторін по справі, що визнавались ними, 09.09.2015 року відділом ДВС Білгород-Дністровського міського управління юстиції складено акт опису й арешту майна, а саме: судна типу прогулянкове, Azura-520, д.н.з. «ua 0164 НА».

Так, судом в судових засіданнях встановлено, що 31.08.1996 року між позивачем та підповідчем ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії І-ЖД №083210, копія якого наявна у матеріалах справи.

17.03.2006 зареєстроване припинення шлюбу між Позивачем та відповідачем ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, наявного у матеріалах справи.

02.03.2004 за відповідачем, ОСОБА_3, зареєстровано право власності на автомобіль VOLVO S80, сірого кольору, 2002 р.в., д/н 58648 ОЕ, номер шасі (кузов) YV1TS17 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ОІС №617370.

Таким чином, право власності на вказане майно набуто за часів, коли Позивач та Відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідач ОСОБА_3 обставини придбання вказаного майна у власність підтвердив.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_2 про неможливість задоволення вимог Позивача про визнання права власності на частку вказаного майна у звязку з тим, що позов носить технічний характер та направлений на забезпечення ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року зважаючи на те, що діючим законодавством не передбачено обмеження права на захист стороною подружжя свого права власності на частку у спільному майні у подібних обставинах.

Відповідно до ст. 73 Сімейного кодексу України, за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Зважаючи на встановлені судом обставини щодо розгляду справи про стягнення з ОСОБА_3 боргу на користь ОСОБА_2, суд не погоджується з позицією представника Відповідача ОСОБА_2 про можливість звернення стягнення на частку майна Позивача.

Інших доводів та доказів щодо незаконності вимог позивача про визнання права власності на частку автомобілю VOLVO S80, сірого кольору, 2002 р.в., д/н 58648 ОЕ, Відповідачами не надано.

Крім того, 03.02.2006 року між відповідачем ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_6 укладено попередній договір купівлі-продажу катеру моторного Azura 520.

Згідно п. 2.1 вказаного договору, ціна договору складає 35 000 грн., у еквіваленті 7 000 дол. США.

Пунктом 3.1 попереднього договору купівлі-продажу 03.02.2006 року передбачено здійснення передоплати у розмірі 100% вартості товару.

В подальшому, 27.05.2007 року між відповідачем ОСОБА_3 ФОП ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу №34 UAA.YACHТ TП520MA07034 катеру моторного Azura 520, який став підставою для отримання відповідачем ОСОБА_3 свідоцтва про право власності для прогулянкових суден від 05.05.2008 року.

Відповідно до п. 3.1 договору купівлі-продажу №34 від 27.05.2007 року, за товар здійснено передоплату у розмірі 100% вартості.

Виходячи з викладених обставин, судом встановлено, що оплата 100% вартості вказаного майна проведена за часів проживання позивача та відповідача ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, а прийняття майна та реєстрація свідоцтва про право власності здійснена після реєстрації припинення шлюбу.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у судовому засіданні особисто підтвердила факт спільного проживання із відповідачем ОСОБА_3 однією сімєю за адресою: АДРЕСА_1, як чоловік та дружина після реєстрації припинення шлюбу разом із малолітнім сином ОСОБА_5 та сином відповідача від іншого шлюбу, ОСОБА_7, та ведення ними спільного побуту.

На підтвердження своїх свідчень надала фотознімки спільного проведення урочистих подій, в тому числі разом із відповідачем ОСОБА_2

Крім того зазначила, що до реєстрації шлюбу на протязі 6 років з 1990 року проживала із відповідачем ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Вказані відомості підтверджені свідком, ОСОБА_8, який є сином відповідача ОСОБА_3 від іншого шлюбу та який на початку 1990-х років проживав спільно із ОСОБА_3 та позивачем.

Позивач зазначила, що реєстрація припинення шлюбу у 2006 році відбулась у звязку із сваркою, яка була вирішена до отримання свідоцтва про розірвання шлюбу, а сторони жодного дня окремо не жили.

В обґрунтування своїх тверджень позивач також зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не заперечував факту спільного проживання позивача із ОСОБА_3 однією сімєю принаймні до 2013 року.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано копію боргової розписки від 15.01.2010, складеної ОСОБА_3 та ОСОБА_2, завіреної їх підписами та підписом, в тому числі ОСОБА_1

При цьому, у вказаній розписці позивач зазначена дружиною ОСОБА_3

Представником відповідача ОСОБА_2 до суду надана копія рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року, з тексту якого вбачається, що у зустрічному позові про визнання договору займу удаваним правочином, ОСОБА_1 зазначена як дружина ОСОБА_3

Зазначила, що при розгляді вказаної справи судом першої інстанції ОСОБА_1 була допитана у якості свідка, проти чого ОСОБА_2 та його представник не заперечували.

Представник позивача обставини позову підтримав, зазначив, що у означений період особисто проживав разом із ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Суд звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_2 жодного разу не зявився до судового засідання, особисто не заперечував факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у означений період, особистих письмових пояснень з цього приводу не надав.

Представник відповідача ОСОБА_2 на запитання представника позивача не надала чіткої відповіді про заперечення ОСОБА_2 щодо факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у означений період, зазначивши, що зі слів ОСОБА_2 йому начебто було відомо від батьків про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали окремо. Періоду окремого проживання представником відповідача ОСОБА_2 не зазначено, будь-яких доказів окремого проживання не надано, заяви про залучення батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у якості свідків для встановлення вказаних обставин до суду не подано.

Суд критично ставиться до вказаних пояснень представника відповідача ОСОБА_2, адже вони не конкретизовані, ґрунтуються припущеннями, доказами не підтверджені.

Крім того, позивач та відповідач ОСОБА_2 є братом та сестрою, до суду надані фотознімки спільних урочистих подій, в тому числі весілля ОСОБА_2

При цьому суд також критично ставиться до показів свідка ОСОБА_9 щодо обставин спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у означений період, так як він є другом родини та спільно у вказаний період із сторонами не проживав.

Згідно ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Представником відповідача ОСОБА_2 не надано доказів, які б спростовували факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у означений період, заперечен ня не носять конкретного характеру, ґрунтуються на припущеннях та акцентуються на тому, що позовна заява, на думку відповідача ОСОБА_2, носить технічний характер.

За таких обставин суд вважає можливим встановити факт спільного проживання Позивача із ОСОБА_3 однією сімєю як чоловіка і дружини на час фінансування придбання та реєстрації права власності на прогулянкове судно Azura 520, д/н "ua 0164 НА".

З такого вимоги позову в частині визнання за позивачем прав власності на 1/2 частину судна Azura 520, д/н "ua 0164 НА", вбачаються такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

За таких обставин, та виходячи з наведених вище висновків, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог і в частині звільнення спірної частини майна з-під обтяжень, накладених на нього в ході вказаного виконавчого провадження, та необхідність їх задоволення скасування арешту, накладеного постановами Другого ОСОБА_4 відділу Державної виконавчої служби, ВП №45140901, від 11.03.2015 року, від 02.02.2015 року, та від 17.10.2015 року.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України на суд покладено обовязок з розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи.

Так з відповідачів, на користь позивача, підлягає стягненню компенсація понесених позивачем судових витрат у рівних частинах, по 666,67 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 60,73, 74 СК України, ст.ст. 328, 386, 392, ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Одеської області про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобілю VOLVO S80 сірого кольору, 2002 року виготовлення, д/н 58648ОЕ, номер шасі (кузов) YV1TS, обєм двигуна 2401 куб. см., як таке, що набуто нею у порядку поділу спільного сумісного майна.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на час придбання ОСОБА_3 прогулянкового судна Azura 520, номер «ua 0164 HA», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України, ідентифікаційний номер корпуса UAA.YACHT ТП520МА07034, білого кольору.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку моторного прогулянкового судна Azura 520, номер «ua 0164 HA», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України, ідентифікаційний номер корпуса UAA.YACHT ТП520МА07034, білого кольору, як таке, що набуто нею у порядку поділу спільного сумісного майна.

Звільнити з-під арешту, що накладено постановами Другого ОСОБА_4 відділу Державної виконавчої служби, ВП №45140901, від 11.03.2015 року, від 02.02.2015 року, та від 17.10.2015 року, приналежну ОСОБА_1 1/2 частку моторного прогулянкового судна Azura 520, номер «ua 0164 HA», район та умови плавання внутрішні водні шляхи України, ідентифікаційний номер корпуса UAA.YACHT ТП520МА07034, білого кольору, та 1/2 частку автомобілю VOLVO S80 сірого кольору, 2002 року виготовлення, д/н 58648ОЕ, номер шасі (кузов) YV1TS, обєм двигуна 2401 куб.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Одеської області на користь ОСОБА_1 по 666,67 грн., компенсації понесених нею витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Прохоров П. А.