Справа № 462/1719/15 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/3175/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, 3-тя особа: ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 ОСОБА_5 звернулсь в суд з указаним позовом до відповідачів та просила ухвалити рішення яким визнати за нею право власності на приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1, що зазначені в технічному паспорті літерами «1-4» площею 14,2 м.кув., «1-5» площею 10.4 м.кв., «1-6» площею 3,2 м.кв., «1-7» площею 2,2 м.кв., «1-8» площею 6,1 м.кв., «1-9» площею 7,0 м.кв, літ «І» площею 2,3 м.кв. та на гараж, позначений літ. «Г» площею 12,8 м.кв; зобов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_5 в користуванні зазначеними приміщеннями, що знаходяться в будинку АДРЕСА_1.

В порядку забезпечення позову просила заборонити ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 здійснення будь-яких будівельних робіт із самочинної реконструкції будинку АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11 березня 2015 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 здійснювати будь-які будівельні роботи із самочинної реконструкції будинку АДРЕСА_1.

Ухвалу оскаржила відповідач ОСОБА_3 Мотивує тим, що суд не переконався, що відповідачі проводять будь-які роботи у спірних приміщеннях, не конкретизував, які саме роботи не повинні проводити до вирішення спору, проведення таких робіт не підтверджено позивачем відповідними документами ДАБ інспекції України, суд не вирішив питання огляду доказів на місці перед вирішенням питання щодо забезпечення позову у визначений в ухвалі спосіб. За таких обставин судом неповно з»ясовано та не досліджено обставини справи, що призвело до постановлення незаконної ухвали.

При розгляді справи в апеляційній інстанції представник апелянта доводи такої підтримав.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечила. Просить врахувати, що її довіритель має достатньо підстав вважати, що оскільки спір виник з приводу конкретних приміщень будинку, то вчинення відповідачами дій по реконструкції таких може утруднити вирішення спору. Оскільки відповідачі не допускають її довірителя у спірні приміщення, з приводу чого заявлено відповідну позовні вимогу, то має підстави допускати вчинення зі сторони відповідача самочинної реконструкції спірних приміщень. Крім того, обраний судом спосіб забезпечення позову згідно заяви позивача не порушує прав відповідачів. Просить ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з»явились, належним чином повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою. Причина неявки належно повідомленого позивача не визнана колегією суддів поважною, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у відсутності осіб, які не з»явились .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову за забороняючи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 здійснювати будь-які будівельні роботи із самочинної реконструкції будинку АДРЕСА_1, суд виходив з того, що такі дії можуть призвести до знищення спадкового майна, і таким чином утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки він ґрунтується на матеріалам справи та вимогам закону.

Згідно п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася в суд з такою заявою, позовними вимогами. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

П.7 цієї Постанови передбачено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Забороняючи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 в порядку забезпечення позову, здійснювати будь-які будівельні роботи із самочинної реконструкції будинку АДРЕСА_1, суд встановив, що між сторонами дійсно виник спір, і виник такий з приводу нерухомого майна - частини приміщень житлового будинку, врахував характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами на час вирішення питання про забезпечення позову та постановив відповідну ухвалу.

Колегія суддів вважає, що заборона проводити будівельні роботи ухвалою суду стосується саме спірного майна та що у випадку задоволення позову можуть виникнути труднощі у виконання рішення суду.

Мотиви апеляційної скарги, які зводяться до безпідставності позовних вимог - не приймаються до уваги, оскільки вирішуючи питання забезпечення позову, суд не повинен вдаватися в оцінку доказів по справі.

Вид забезпечення позову визначений судом вірно та є співмірним заявленим вимогам позивача, що відповідає ч. 3 ст. 152 ЦПК України. В разі ухвалення судового рішення про відмову у позові, то у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України - вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Оскаржувана ухвала не порушує прав та законних інтересів відповідачів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без змін .

Керуючись ст.303,304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 , п. 4 ч. 1 ст. 314, ст.. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді