Справа №467/2106/14-ц 22.01.2015 22.01.2015 22.01.2015
Провадження №22-ц/784/182/15
Головуючий першої інстанції Кірімова О.М.
Категорія: 27 Суддя-доповідач апеляційного суду Леванчук О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Леванчука О.М.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання: Горенко Ю.В.,

у відсутність осіб, які беруть участь у справі, своєчасно та належним чином повідомлених про час і місце апеляційного розгляду,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

9 жовтня 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 23 травня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - Банк), правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 був укладений договір № DNH4KP11581009, за умовами якого Банк передав позичальнику кредитні кошти у розмірі 2451 грн. 80 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 23 травня 2008 року.

Внаслідок невиконання позичальником обов'язків за кредитним договором станом на 6 серпня 2014 року заборгованість за кредитом складала 43 788 грн. 17 коп., з яких:

- 2335 грн. 79 коп. заборгованості за кредитом,

- 12 784 грн. 98 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом;

- 26 166 грн. 06 коп. пені;

- 2561 грн. 34 коп. штрафу (500 грн. - фіксована частина та 2061 грн. 34 коп. - процентна складова).

На забезпечення вказаного кредитного зобов'язання 15 серпня 2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 02/ДЗ в межах 1000 грн.

Посилаючись на викладене та ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 42 588 грн. 17 коп. заборгованості за кредитним договором, а з ОСОБА_2 - 1000 грн. заборгованості за кредитним договором в межах договору поруки.

В суді першої інстанції відповідач ОСОБА_3, заперечуючи проти позову і посилаючись на пропуск позивачем строку звернення до суду, просив у позові відмовити.

Заочним рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2014 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та невірне застосування норм матеріального права, просив рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, встановив права і обов'язки сторін, відповідні їм правовідносини та згідно з положеннями Цивільного кодексу України про позовну давність, дійшов висновку про те, що позивач звернувся з даним позовом після сплину строку позовної давності і не просив про поновлення його для звернення до суду. Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, просив застосувати позовну давність. У зв'язку з чим, суд ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст. 546 ЦК України).

Відповідно до положень ст. ст. 257-259, 267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 травня 2006 року між Банком та ОСОБА_3 (позичальник) був укладений кредитно-заставний договір № DNH4KP11581009, який складався із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), («Стандарт») (далі - Умови) (а. с. 9, 73-77).

За умовами цього договору Банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 2451 грн. 80 коп. на 24 місяці, з 23 травня 2006 року по 23 травня 2008 року включно, на придбання товару, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позичальник зобов'язався в період з 23 травня 2006 року по 23 травня 2008 року здійснювати погашення заборгованості шляхом щомісячної оплати з 3 по 10 число кожного місяця по 131 грн. 38 коп., що складаються із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Відповідно до 5.5 Умов терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлений сторонами тривалістю 5 років.

Зобов'язання щодо повернення кредитних коштів позичальник належним чином не виконував, оскільки на погашення заборгованості, як вбачається із виписки з особового рахунку, сплатив лише один раз 148 грн. 88 коп. 19 червня 2006 року.

21 липня 2014 року позивач надіслав позичальнику ОСОБА_3 повідомлення про наявну заборгованість за даним кредитним договором в сумі 43 788 грн. 17 коп.

15 серпня 2014 року на забезпечення вказаного кредитного зобов'язання в межах 1000 грн. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 02/ДЗ.

За таких обставин, суд першої інстанції, враховуючи наявність заяви відповідача про застосування строку позовної давності та умови кредитно-заставного договору між сторонами, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність відмовити в позові про стягнення з позичальника і поручителя заборгованості за кредитним договором у зв'язку із спливом строку позовної давності.

З огляду на викладене, є правобезпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції помилково застосував позовну давність до спірних правовідносин, оскільки такі доводи спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема договором, розрахунком заборгованості за кредитним договором та випискою з особового рахунку позичальника.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують докази, наявні в матеріалах справи та не мають правового підґрунтя.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Заочне рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Судді: