АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1463/15 Доповідач - Бершадська Г.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення тернопільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька та виготовлення проїзного документа,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона має намір поїхати з сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон для відпочинку та оздоровлення, для чого вона придбала курсівку у санаторій-профілакторій Строитель, м. Стерлитамак, Республіка Башкоркостан, Російська Федерація, проте його батько, ОСОБА_1, відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за межі території України. Позивач вказала, що відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Їхній син ОСОБА_6 хворіє обструктивним бронхітом і за рекомендаціями лікарів потребує періодичного санаторно-курортного лікування, в звязку з чим вона придбала путівку в санаторій-профілакторій Строитель. Вважає, що виїзд ОСОБА_5 за кордон, окрім лікування, сприятиме розширенню його світогляду та добре позначиться на його духовному та інтелектуальному розвитку як особистості.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2015 року позов задоволено.

Вирішено дати дозвіл ОСОБА_3 на виїзд неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в м. Стерлитамак, Російська Федерація без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_1, в період з 16 листопада 2015 року по 15 грудня 2015 року.

Вирішено дати дозвіл ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_1 оформити документи для тимчасового виїзду ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в м. Стерлитамак, Російська Федерація, в супроводі матері ОСОБА_3.

Покладено на ОСОБА_3 обовязок забезпечити належне тимчасове перебування неповнолітнього ОСОБА_5 за межами України, нести відповідальність за життя та здоровя дитини та його повернення на територію України після 15 грудня 2015 року.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом не було зясовано всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, його висновки не відповідають обставинам справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, пояснив, що сина можна оздоровлювати і в санаторіях України. Обраний позивачкою санаторій-профілакторій знаходиться в глибокій Росії за більш ніж як 3000 км, у екологічно забрудненій зоні (в якій проводились ядерні випробування), з поганими кліматичними умовами, у країні, визнаній агресором. Також вважає, що немає термінової необхідності оздоровлення сина у зимовий період під час навчального року. Він сплачує аліменти, приймає участь у вихованні сина та мав намір оздоровити сина у Карпатах, однак позивачка не відпустила його. До звернення з позовом позивачка не перешкоджала йому у спілкуванні з сином. В нього є побоювання, що позивач вивезе сина та не повернеться і він не зможе приймати участі у його вихованні, так як у приватній розмові вона йому про це говорила.

ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнала та вказала, що в м. Стерлитамак вона була протягом двох тижнів у своїх справах і їй сподобався цей санаторій, тому і вирішила в ньому оздоровити сина. Придбала курсівку і має намір проживати там в готелі або у приватному секторі на квартирі. Син україномовний, однак вважає, що це не є перешкодою для його лікування в Росії. Також вважає що і тижня було б достатньо для його лікування. Вона ніколи не перешкоджала відповідачу у спілкуванні з сином, а в поїздці в Карпати відмовила, так як в сина була зламана рука і накладено гіпс. Син ОСОБА_6 навчається у першому класі та на період лікування буде навчатись індивідуально.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 17 березня 2010 року. Від шлюбу у них є син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розлучення проживає з матірю, ОСОБА_3.

Згідно медичної довідки №43 від 15 липня 2015 року ОСОБА_5 хворіє на обструктивний бронхіт та за рекомендаціями лікаря потребує санаторно-курортного лікування.

ОСОБА_3 придбала курсівку №001651 на санаторно-курортне лікування ОСОБА_5 в період з 16 листопада 2015 року по 15 грудня 2015 року в санаторії-профілакторії Строитель м. Стерлитамак, Республіка Башкоркостан, Російська Федерація.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова батька у дачі згоди на виїзд дитини за кордон для санаторно-курортного лікування суперечить інтересам дитини.

Однак з таким висновком суду колегія не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобовязаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувались як вимоги, так і заперечення; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинно бути зазначено встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд у порушення зазначених вимог закону належним чином не перевірив доводів відповідача щодо необхідності та часу вивезення дитини за кордон, а саме: відповідного медичного висновку про те, що його дитина потребує термінового лікування та оздоровлення саме в Республіці Башкоркостан, Російської Федерації у зимовий період.

З медичної довідки №43 від 15 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_5 хворіє обструктивним бронхітом і йому рекомендоване санаторно-курортне лікування у санаторіях з профілем пульмонологія та рекомендована пора року літо/осінь (п.9). Довідка не містить рекомендації щодо місця лікування та конкретного санаторію.

ОСОБА_3 придбала курсівку в санаторії-профілакторії Строитель м. Стерлитамак, Республіка Башкоркостан, Російська Федерація на період з 16 листопада 2015 року по 15 грудня 2015 року. Вказаний санаторій-профілакторій знаходиться на відстані більш ніж 3000 км. Позивачка з місцем проживання має намір визначитись по приїзді.

Неповнолітній ОСОБА_5 навчається в школі у першому класі.

Враховуючи відсутність в медичних рекомендаціях даних про необхідність лікування за кордоном, віддаленість обраного стороною санаторно-лікувального закладу, пору року (літо/осінь), невизначеність з умовами проживання, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що таке лікування відповідатиме інтересам дитини.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи.

За таких обставин, рішення суду підлягає до скасування і по справі слід постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька та виготовлення проїзного документа відмовити.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі матері ОСОБА_3 за кордон в м. Стерлитамак, Республіка Башкоркостан, Російської Федерації без згоди батька та виготовлення проїзного документа для тимчасового виїзду відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7