26.01.2015 Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді : Омельченко Н.І.
при секретарі : Коршак В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики ,-
01.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з останніх солідарно на свою користь заборгованість, що утворилася станом на 28.07.2014 року за договором позики від 18.02.2011 року у вигляді позичених коштів, процентів за користування ними, 3% річних від простроченого боргу та неустойки у вигляді штрафу (пені) за прострочення виконання зобов'язань загалом в сумі, еквівалентній 1 005 249 доларам США за курсом на день ухвалення рішення у справі.
В обґрунтування вимог посилався на те, що згідно договору позики від 18.02.2011 року відповідачі позичили у нього 34 800 доларів США , які зобов'язалися повернути не пізніше 18.08.2011 року. Договір позики був укладений в письмовій формі 18.02.11 року і посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 441.
В забезпечення виконання відповідачами зобов'язань з повернення йому боргу, того ж дня між ним та відповідачами був укладений іпотечний договір 18.02.11 року посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4, за яким відповідачі передали йому в іпотеку нежитлове приміщення № 2 в нежитловій будівлі літера «А-1» по АДРЕСА_1 загальною площею 23,6 кв.м., що належить ОСОБА_2, нежитлове приміщення №1 в нежитловій будівлі літера «А-1» по АДРЕСА_1 загальною площею 23,6 кв.м. що належить ОСОБА_2, нежитлове приміщення № 1-А літ.»А-1» по АДРЕСА_3 площею 13,1 кв.м. що належить ОСОБА_2, нежитлове приміщення № 1 в літ.»А-1» по АДРЕСА_2 площею 12,3 кв.м. що належить ОСОБА_2, а також земельну ділянку 0,0588 га по АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_3, яка була продана за його згодою.
Спочатку відповідачі виконували взяті на себе зобов'язання з повернення боргу і повернули 800 доларів США 18.03.11 року, 800 доларів США 16.04.11 р., 800 доларів США 17.05.11 р., 800 доларів США 20.06.11 року і 800 доларів США 28.07.11 року.
07.09.11 року відповідачі звернулися з проханням відстрочити термін остаточного повернення боргу, на що отримали згоду і остаточне повернення боргу було відтерміноване до 18.09.11 року.
11.10.11 року відповідачами були сплачені ще 800 доларів США , після чого жодних коштів не повертали.
Таким чином станом на день звернення позивача в суд з позовом, сума неповернутих відповідачами за договором позики від 18.02.2011 року позичених коштів залишилася 30 800 доларів США, в зв'язку з чим він змушений звернутися в суд за захистом своїх прав.
У зв'язку з неповерненням відповідачами залишку боргу, позивач просив стягнути з них гривневий еквівалент неповернутої частини позики в розмірі 30 800 доларів США, процентів за користування позиченими коштами за період з 23.09.11 року по дату звернення до суду 28.07.14 року розрахована ним за періодами в залежності від встановленого Нацбанком України рівня облікової ставки в сумі 7 951 долар США відповідно до ст.ст.536, 1048 ЦК України; 3% річних від простроченого повернення відповідачами боргу з 18.09.11 року по 28.07.14 рік в сумі 2 624 доларів США та передбачену договором неустойку в сумі 964 656 доларів США, а сплачені відповідачами йому 11.10.11 року 800 доларів США він враховує в рахунок погашення своїх вимог щодо стягнення з відповідачів неустойки, тому вважає за необхідне стягнути неустойку з відрахуванням 800 доларів США, що становить 963 856 доларів США, а загалом просить стягнути з відповідачів 1 005 249 доларів США, а також судові витрати.
Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність та не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачі в судове засідання неодноразово не з'являлися, про час та місце розгляду справи сповіщалися своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому ст. 76 ЦПК України, про виклик в судове засідання на 26.01.2015 року сповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не подавали, про розгляд справи за їх відсутності не заявляли, що дає підстави суду розглядати справу у їх відсутність.
За згодою позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України, якщо сума позики не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, договір позики укладається в письмовій формі.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що 18.02.2011 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з іншої сторони був укладений договір позики, згідно якого відповідачі отримали від позивача в позику 34 800 доларів США з умовою солідарного повернення 34 800 доларів США не пізніше 18.08.2011 року , повернення спочатку її частинами (з розстроченням) по 800 доларів США до 18 числа кожного місяця до 18 липня 2011 року та із зобов'язанням відповідачів здійснити остаточне повернення суми позики 30 800 доларів США не пізніше 18.08.2011 року. Договір позики був укладений в письмовій формі 18.02.11 року і посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 441.
Згідно п. 6 договору позики від 18.02.2011 року сторони домовилися, що за прострочення виконання своїх зобов'язань , позичальники повинні сплатити на користь позикодавця штраф (пеню) в розмірі 3% від суми простроченого зобов'язання за кожен день прострочення, починаючи з шостого дня прострочення.
В забезпечення виконання відповідачами зобов'язань з повернення боргу, того ж дня між позивачем та відповідачами був укладений іпотечний договір 18.02.11 року посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4, за яким відповідачі передали йому в іпотеку нежитлове приміщення. а.с.8
Судом встановлено, що спочатку відповідачі виконували взяті на себе зобов'язання з повернення боргу і повернули 800 доларів США 18.03.11 року, 800 доларів США 16.04.11 р., 800 доларів США 17.05.11 р., 800 доларів США 20.06.11 року, 800 доларів США 28.07.11 року і 11.10.11 року повернули позивачу ще 800 доларів США, а загалом повернули 4 800 доларів США , після чого перестали виконувати свої зобов'язання.
Таким чином станом на день звернення позивача в суд з позовом, сума неповернутих відповідачами за договором позики від 18.02.2011 року позичених коштів залишилася 30 000 доларів США, а не 30 800 доларів США як вказую позивач. 30 000 доларів США на дату ухвалення рішення по справі на рівні 1579,2050 грн. за 100,00 доларів США складає 373 761 грн.50 коп., які підлягають стягненню з відповідачів.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений сторонами фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією зі сторін.
Оскільки сума позики за договором від 18.02.2011 року значно перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімум доходів громадян (850 грн.), то підстав вважати зазначений договір безпроцентним немає.
Згідно наведеного позивачем розрахунку, з яким суд погоджується, сума процентів за користування відповідачем позиченими коштами складає 7 951 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату ухвалення рішення по справі на рівні 1579,2050 грн. за 100,00 доларів США складає 125 562 грн. 59 коп, які підлягають стягненню з відповідачів.
Підлягає стягненню з відповідачів 3% річних від простроченого повернення позивачу відповідачами боргу за договором позики, відповідно до п.4 договору позики за 1 044 дні, а саме 2574 доларів США, що дорівнює 40 648 грн.73 коп. за курсом Нацбанку України ( 30 000 дол.США х 3% х 1044 дні /100.0% /365 днів = 2574 дол.США.
Вимоги щодо стягнення неустойки підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.
Згідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання.
Пунктом 6 договору позики в якості договірної санкції встановлено неустойку за прострочення виконання зобов'язань відповідачами, які є позичальниками за договором позики, в розмірі 3% від суми простроченого зобов'язання за кожен день прострочення, починаючи з шостого дня прострочення.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять його умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Положення пункту 6 договору позики про неустойку відповідає ч. 1 ст. 549 ЦК України, відповідно до якої, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Оскільки укладений сторонами договір позики є чинним, не розірваний, не визнаний в установленому порядку нікчемним чи недійсним, він підлягає виконанню.
Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням боржником зобов'язання.
Позивачем правильно обрахована встановлена сторонами в договорі позики неустойка за неналежне виконання відповідачами зобов'язань з повернення позики, але суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про її стягнення лише частково.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відомостей щодо розміру завданих відповідачами збитків позивачеві та їхнього співвідношення із нарахованою позивачем сумою неустойки, а також інших обставин, що мають істотне значення для справи і можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки відповідачем суду не надано і матеріали справи не містять.
Проте, вирішуючи питання про можливість зменшення розміру неустойки, необхідно, перш за все, враховувати, що неустойка не повинна перетворюватися в джерело збагачення, оскільки в цьому випадку вона втрачає свою стимулюючу функцію.
Законодавець не наводить переліку інших обставин, які мають істотне значення. Це питання вирішується із врахуванням конкретної ситуації. Такими обставинами можуть бути відповідність порушення розміру неустойки; традиційний розмір неустойки, який зустрічається в практиці ділового обігу; негативні наслідки, які настали або можуть настати для кредитора у зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язання; форма і ступінь вини боржника, ступінь виконання зобов'язання боржником перед кредитором і контрагентами перед боржником; ділова репутація боржника, ступінь поширеності такого порушення в діловому обігу; рівень інфляції протягом часу, коли зобов'язання повинно було бути виконано, і до його фактичного виконання чи до прийняття судового рішення; середня банківська ставка за користування кредитом тощо.
Застосоване у нормі ч. 3 ст. 551 ЦК України поняття значно є оціночними і має конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку.
Суд визнає вину відповідачів а порушенні зобов'язання і враховує їхнє умисне ухилення від узгодження суми боргу і врегулювання спору в позасудовому порядку.
Проте, суд вважає розраховану позивачем належну на його думку до стягнення з відповідачів на його користь суму неустойки завищеною і такою, що з урахуванням принципів розумності та справедливості, повинна бути зменшена судом.
Серед обставин, які в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України є підставою для зменшення судом розміру нарахованої відповідачам неустойки суд виділяє поширеність в діловому обігу неповернення і несвоєчасного повернення боржниками позичених коштів, а також неспівмірність неустойки розміру основного боргу.
Суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки і приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про її стягнення частково - в розмірі гривневого еквівалента неповернутої частини позичених коштів за договором позики в сумі 373 761 грн.50 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 267, 526, 530, 546, 548 - 551, 610, 611, 625, 629, 1046, 1048 - 1050 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково .
В іншій частині вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя Н.І. Омельченко підпис

з оригіналом згідно суддя