РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 312/215/15-ц

провадження № 2/312/79/2015

10 листопада 2015 року с. Велика Білозерка

Великобілозерський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

при секретарі Лісничій А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Енергодарська міська державна нотаріальна контора Запорізької області, Реєстраційна служба ОСОБА_2 районного управління юстиції Запорізької області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради Великобілозерського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 21.10.2014 року помер її батько ОСОБА_3 Після смерті батька відкрилася спадщина. До складу спадщини входять: житловий будинок № 36 по вулиці Щорса в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області; земельна ділянка площею 0,1100 га, цільове призначення якої будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: вул. Щорса, 36 в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізькою області; земельна ділянка площею 5,1371 га з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобілозерського району Запорізької області; земельна ділянка площею 9,6000 га цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка також розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобілозерського району Запорізької області. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, тому після смерті батька, в строк встановлений законом для прийняття спадщини, звернулася до Енергодарської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Енергодарської міської державної нотаріальної контори були видані позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначені земельні ділянки. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, нотаріусом було відмовлено, з причини відсутності правовстановлюючих документів. Підтверджуючи право власності батька на житловий будинок, позивач зазначила, що вказаний житловий будинок був забудований батьком позивача в 1963 році, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради, виданої на підставі погосподарського обліку. Також право власності спадкодавця на даний житловий будинок підтверджується технічним паспортом та тим, що батькові позивача належала на праві власності земельна ділянка площею 0,1100 га з цільовим призначенням будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: вул. Щорса, 36 в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізькою області, на яку державним нотаріусом позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Крім того, позивач зазначила, що даний житловий будинок було забудовано батьком до укладення шлюбу з її матірю, тому з часу забудови житлового будинку з 1963 року по 1975 рік, її батько проживав в будинку сам, лише після укладення шлюбу з її матірю в 1975 році, разом з ним стала проживати мати позивача ОСОБА_4 Приймаючи до уваги даний факт позивач вважає, що даний житловий будинок не може вважатися спільною сумісною власністю подружжя. Проте, її мати у відповідності до положень ст. 1241 ЦК України, як непрацездатна вдова мала право на обовязкову частку у спадщині, але відмовилася від неї в установлений законом строк. До того ж позивачка вказала, що її мати ОСОБА_4В померла 02.06.2015 року.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати за нею - ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого 21.10.2014 року ОСОБА_3, право власності на житловий будинок № 36 по вулиці Щорса в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Великобілозерського району Запорізької області в судове засідання не зявився, будучи своєчасно належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при цьому зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи - Енергодарської міської державної нотаріальної контори будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи в судове засідання також не зявився, надавши до суду лист про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби ОСОБА_2 районного управління юстиції Запорізької області будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії I-ЖС № 310189, виданого 23.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 районного управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_3 помер 21.10.2014 року в віці 82 років, актовий запис № 90 (а.с.9).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області 01.07.2005 року та зареєстрованого за № 194, позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого 21.10.2014 року ОСОБА_3 (10).

На підставі матеріалів спадкової справи № 55/2015, після померлого 21.10.2014 року ОСОБА_3, судом зясовано, що до складу спадщини входять: житловий будинок № 36 по вулиці Щорса в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області; земельна ділянка площею 0,1100 га, цільове призначення якої будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: вул. Щорса, 36 в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізькою області; земельна ділянка площею 5,1371 га з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобілозерського району Запорізької області; земельна ділянка площею 9,6000 га цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка також розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобілозерського району Запорізької області (а.с.56-93).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Норма ч.1 ст. 1289 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до правил встановлених ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач, в строк встановлений законом, прийняла спадщину за заповітом, після померлого 21.10.2014 року ОСОБА_3 Дана обставина підтверджується заявою позивача про прийняття спадщини, яка 18.03.2015 року надійшла до Енергодарської міської державної нотаріальної контори Запорізької області, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи № 55/2014 після померлого 21.10.2014 року ОСОБА_3 (а.с.56).

Як вбачається із довідок ОСОБА_2 сільської ради Великобілозерського району Запорізької області № 960 від 11.03.2014 року та № 1846 від 24.09.2015 року, померлий 21.10.2014 року ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ним, на день його смерті, в даному будинку була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 02.06.2015 року (а.с.23, 59).

За правилами ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом.

Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В матеріалах спадкової справи № 55/2015, після померлого 21.10.2014 року ОСОБА_3, знаходиться заява ОСОБА_4 від 13.03.2015 року, згідно якої остання відмовляється від прийняття обовязкової частки у спадщині, після померлого 21.10.2014 року її чоловіка ОСОБА_3 (а.с.63).

Отже, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлого 21.10.2014 року ОСОБА_3

Оглядом матеріалів спадкової справи № 55/2015, після померлого 21.10.2014 року ОСОБА_3 судом встановлено, що 05.08.2015 року державним нотаріусом Енергодарської державної нотаріальної контори було видано позивачу свідоцтва про право власності за заповітом на земельні ділянки: площею 5,1371 га з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, реєстраційний номер 1103 (а.с.86); площею 9,6000 га цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, реєстраційний номер 1105 (а.с.88зв.); площею 0,1100 га. з цільовим призначення будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: вул. Щорса, 36 в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізькою області, реєстраційний номер 1106 (а.с.91).

За змістом Постанови державного нотаріуса Енергодарської міської державної нотаріальної контори від 06.08.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на жилий будинок № 36, що розташований по вулиці Щорса в селі Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області, який належав померлому 21.10.2014 року батькові ОСОБА_3, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.14).

Згідно п.4.15. розділу 2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

За змістом правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Положення п.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав» передбачають, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, зокрема за умовами, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до технічного паспорту на жилий будинок № 36 по вул. Щорса в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області, який було складено 28.04.2004 року ОП «Запорізьким бюро технічної інвентаризації», власником будинку вказаний ОСОБА_3 (а.с.16-20).

Судом також встановлено, що згідно запису в книзі погосподарського обліку, головою домогосподарства будинку № 36 по вулиці Щорса в селі Велика Білозерка, з часу його забудови, а саме з 1963 року по день смерті 21.10.2014 року, значиться ОСОБА_3 Дана обставина підтверджується довідкою Великобілозерскої сільської ради Великобілозерського району Запорізької області № 1847 від 24.09.2015 року (а.с.15).

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Крім того, необхідно зауважити, що положення п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року № 45/5, передбачали підтвердження приналежності будинку, який знаходився в сільському населеному пункті, довідками виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися на підставі записів у погосподарських книгах.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі на підставі записів у по господарських книгах. Отже записи у по господарських книгах визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Згідно правових позицій, викладених в п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, в тому числі технічним паспортом на будівлю та документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову.

До того ж, зяcовуючи правовий статус земельної ділянки на якій розташований спірний житловий будинок, судом було встановлено, що земельна ділянка площею 0,1100 га, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташовані за адресою: вул. Щорса, 36 в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізькою області дійсно належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 330496, виданого відділом Держкомзему у ОСОБА_2 районі Запорізької області 04.01.2010 року (а.с.68). На зазначену земельну ділянку 05.08.2015 року, державним нотаріусом Енергодарської державної нотаріальної контори було видано ОСОБА_1В свідоцтво про право на спадщину за заповітом з реєстровим номером 1106 (а.с.91).

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що померлий 21.10.2014 року ОСОБА_3 під час життя набув право власності на житловий будинок № 36 по вул. Щорса в с. Велика Білозерка Запорізької області.

За змістом свідоцтва про укладення шлюбу серії I-ЖС № 274784, виданого 29.03.1975 року ОСОБА_2 СельЗагсом Запорізької області, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено 29 березня 1975 року, актовий запис № 16. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище ОСОБА_3 (а.с.60).

Як вбачається із змісту довідки ОСОБА_2 сільської ради Великобілозерського району Запорізькою області № 1848 від 24.09.2015 року, після забудівлі в 1963 році житлового будинку № 36 по вул. Щорса в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області, ОСОБА_3 був головою домогосподарства. З 1963 року по 1975 рік проживав в будинку один. Після одруження, з 1975 року разом з ним в будинку проживала його дружина ОСОБА_4, яка померла 02.06.2015 року (а.с.24).

За правилами ст. 24 Кодексу про шлюб та сімю України (який діяв на час спірних правовідносин), майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, є власністю кожного з них. Тобто, вказаний житловий будинок не може розглядатися як майно набуте подружжям ОСОБА_4 за час шлюбу та вважатися спільною сумісною власністю подружжя в розумінні ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України, оскільки був збудований ОСОБА_3 в 1963 році, тобто до реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 (ОСОБА_4В.), яка відбулася 29.03.1975 року.

Розяснення з цього приводу також містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду № 11 від 21.12.2007 року, згідно яких, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу.

Таким чином, досліджені судом докази по справі свідчать про те, що спадкодавець померлий 21.10.2014 року ОСОБА_3 під час життя набув право власності на спірний житловий будинок у встановленому законодавством України порядку, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, будь-які спадкоємці, які мають право на обовязкову частину у спадщині відсутні, до складу спадкового майна входить житловий будинок, який не є обєктом права спільної сумісної власності, позивач прийняла спадщину в строк та в порядку встановленому законом, проте відсутність правовстановлюючого докумена щодо належності цього майна спадкодавцеві, позбавляє позивача можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому необхідно визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлого 21.10.2014 року ОСОБА_3 право власності на житловий будинок № 36 по вул. Щорса в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-61, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1241, 1268, 1270, 1289 ЦК України, ст.ст. 22, 24 Кодексу про шлюб та сімю України (1969 року), Законом України «Про державну реєстрацію речових прав», постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», листом Вищого Спеціалізованого Суду України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від. 31.10.1975 року № 45/5, «Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Енергодарська міська державна нотаріальна контора Запорізької області, Реєстраційна служба ОСОБА_2 районного управління юстиції Запорізької області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за заповітом після померлого 21 жовтня 2014 року ОСОБА_3, право власності на житловий № 36 по вулиці Щорса в селі Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Яцун