Номер провадження 2/754/4217/15
Справа №754/9648/15-ц
28 грудня 2015 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно,
У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились.
Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується врученням судової повістки житлово-експлуатаційній організації, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
Відомості адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в місті Києві про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача судом отримані (а.с. 29).
Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.
За наведених обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 01.06.2007 року ОСОБА_2 звернувся до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" із заявою на отримання кредиту на придбання автотранспортного засобу (а.с. 8-10).
Згідно п. 1.1.1. Договору погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування Кредитом здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно до 06 числа сплачує кредитору рівні суми грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за кредитом та процентами, розрахованих за весь строк користування кредитом в сумі 357,47 доларів США.
Згідно п. 1.2. Договору кредит надається позичальнику на наступні цілі: для оплати придбаного автомобіля марки "Mitsubishi", 2007 року випуску, моделі "Lancer S88", чорного кольору, згідно з договором купівлі-продажу № 117 від 06 червня 2007 року укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Опад" (а.с. 10-11).
Відповідно п. 1.3.2. Договору в якості додаткового забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту № 280/78-ААФ03.16-2 від 06.06.2007 року було укладено Договір поруки з ОСОБА_3, за умовами якого відповідальність поручителя і боржника є солідарною.
06.06.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 було укладено Договір застави № б/н, відповідно до умов якого заставодавець передає в заставу Заставодержателю, у якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором № 280/78-ААФ03.16-2 на купівлю автотранспортних засобів транспортний засіб: автомобіль марки "Mitsubishi", 2007 року випуску, моделі "Lancer S88", чорного кольору, кузов НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який зареєстровано Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області 06.06.2007 року, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого 06.06.2007 року Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області (а.с. 6-8).
Транспортний засіб автомобіль марки "Mitsubishi", 2007 року випуску, моделі "Lancer S88", чорного кольору, кузов НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 117 від 06 червня 2007 року укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Опад", який зареєстровано Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області 06.06.2007 року, що підтверджується копією Договору купівлі-продажу № 117 від 06.06.2007 року та Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с. 10-11, 13).
Відповідно до п. 2.4.8. даного Договору, у разі невиконання заставодавцем зобо'язань передбачених Договором кредиту (в тому числі в разі несвоєчасного погашення процентів), або невиконання заставодавцем зобов'язань передбачених п. 2.1.5, 2.1.6, 2.1.7, 2.1.9. цього Договору, Банк має право достроково звернути стягнення на предмет застави.
Згідно з п. 2.4.9. даного Договору, у разі звернення стягнення на предмет застави Банк має право реалізувати його відповідно до чинного законодавства України, шляхом проведення аукціонів або на комісійних засадах.
Судом встановлено, що на адресу відповідача та поручителя позивачем було направлено вимоги про дострокове погашення заборгованості №25-12/96-21о від 04.11.2008 року та № 25-12/96-39 від 16.01.2009 року, однак відповідачем вимогу позивача не було виконано (а.с. 17-18, 22).
Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладених договорів виникли зобов'язання, забезпечені договором поруки, за якими позивач надав позичальнику послуги, а відповідач зобов'язався за виконання позичальником обов'язків на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по забезпеченню виплати кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.
Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Першою частиною статті 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.
Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 589 ЦК України разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відтак, вказаний Закон є спеціальним з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України "Про заставу" застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".
Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Згідно зі ст. 25 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження, опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження, тощо.
За правилами ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Таким чином, у відповідності до вищенаведених законодавчих норм позивач має право, в рахунок погашення заборгованості відповідача, яка виникла за Договором кредиту №280/78-ААФ03.16-2 від 06.06.2007 року, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Згідно зі статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п. 9 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними в ході розгляду справи, відповідають вимогам чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, та положенням договору, укладеному між сторонами, а тому підлягають задоволенню в цій частині.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.
За таких обставин, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 16, 60, 88, 213 - 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 11, 526, 572, 626, 627, 1054 ЦК України, Закону України "Про заставу", Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень",
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на заставлене майно задовольнити.
У рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту №280/78-ААФ03.16-2 від 06.06.2007 року звернути стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на предмет застави автомобіль: Тип ТЗ: легковий універсал-В; Марка: "Mitsubishi", модель: "Lancer S88", рік випуску: 2007; номер кузова: НОМЕР_1; реєстраційний номер: НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 117 від 06 червня 2007 року укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Опад", який зареєстровано Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області 06.06.2007 року, шляхом продажу автомобіля та укладення від імені ОСОБА_2 Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в особі уповноваженого представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» під час його укладення, з наданням йому повноважень, необхідних для здійснення продажу автомобіля.
Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Петріщева І.В.