Справа № 303/1521/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Панька В.Ф.,

при секретарі: Дашковська С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 квітня 2015 р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_4 у березні 2015 р.

Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки - ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання як матері дитини - в розмірі 1/6 частини його доходів.

На обґрунтування зазначала, що з 10.02.15 р. у неї та відповідача народилася донька - ОСОБА_4. З відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебувають. Донька проживає разом із нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач допомоги не надає, у зв'язку з чим просить стягнути аліменти на утримання дитини та на її утримання.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02.04.15 р. позов задоволено (а.с.22-23).

Апелянт просить скасувати рішення в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 Доводить про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неналежну оцінку доказів. Указує на невелику заробітну плату та обов'язок утримувати батьків, із якими проживає.

У письмовому запереченні ОСОБА_3 не визнала скарги як безпідставної і просить залишити рішення суду без змін.

Суд першої інстанції виходив із фактичних обставин справи та вимог норм матеріального права (зокрема, ст.ст. 91 ч.2,84 ч.2,4 180, 181 ч.3, 182, 183 СК України).

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не оскаржене, а відтак, не переглядається в апеляційному порядку.

Судом установлено, що сторони мають неповнолітню дитину - доньку, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 06.03 2015 р. Сторони сумісно не проживають. Дитина проживає спільно з позивачкою, окремо від відповідача, що підтверджується довідкою Зняцівської сільської ради Мукачівського району про склад сім`ї за № 254/02-21 від 12.03.15 р. Позивачка не працює.

Згідно з довідкою СТОВ «Клячанівське» відповідач працює на посаді водія у цьому товаристві. З вересня 2014 по лютий 2015 р. отримав 13084,52 грн. загальних доходів.

За приписами ч.2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з положеннями відповідно до ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню та ґрунтуються на вимогах закону.

Твердження відповідача про вимушеність допомагати батькам є необґрунтованими, оскільки доказів того, що вони потребують матеріальної допомоги та саме відповідач зобов'язаний надавати цю допомогу, немає.

За правилами ст. 10 ч.1, ч.3, ст. 60 ч.1, ч.4 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

2. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 квітня 2015 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: