Справа № 649/766/15-ц
Провадження №2/649/248/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2015 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого Гапоненка Р.В.
секретаря судових засідань Стрюк І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Представник позивача Сафір Ф.О. у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання згідно якого просить суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав суду заперечення згідно якого просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову у зв'язку із пропуском строків позовної давності.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.03.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", складає між ним та Банком Договір. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою.
Згідно до ст. 526 Цивільного кодексу України,- зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до ст. 629 ЦК України,- договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти та комісійні витрати.
Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Статтею 253 ЦК України, визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 24.03.2011 року, укладеного між сторонами, відповідач здійснив останній платіж за вказаним договором 25.07.2012 року, тому початок перебігу строку позовної давності почався 26.07.2012 року, а закінчився 25.07.2015 року.
Згідно договору б/н від 24.03.2011 року, укладеного між сторонами, погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 25 числа наступного місяця, тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником цього зобов'язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.
Судом встановлено, що строк позовної давності для стягнення кредиту, відсотків, комісії та інших нарахувань закінчився 25 липня 2015 року, а строк позовної давності по стягненню пені закінчився 25 липня 2014 року. Натомість банк звернувся до суду з позовом 26.08.2015 року, чим порушив строк позовної давності.
Позивач не ставить питання про поновлення строку позовної давності. Відповідачем заявлено вимогу про застосування строків позовної давності.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно до ч. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»,- встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.
Враховуючи, що позивачем подано позов до відповідача про стягнення заборгованості лише 26.08.2015 року і строки позовної давності закінчилися, а відповідач просить застосувати позовну давність, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України приходить до висновку, що у задоволені позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, необхідно відмовити у повному обсязі у зв'язку з закінченням строків позовної давності.
На підставі ст.ст. 516, 526, 530, 611, 612, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 74, 79, 88, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене через Великолепетиський районний суд до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення, яке ухвалене заочно, може бути переглянуте Великолепетиським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою в суд протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуючий підпис

КОПІЯ ВІРНА:

Суддя Р.В. Гапоненко

Секретар судових засідань І.А. Стрюк