У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів:Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (далі ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги теплопостачання у розмірі 10391,46 грн.

Позов мотивовано тим, що позивач надавав послуги теплопостачання для квартири, де проживає відповідач. Разом з тим, всупереч вимогам чинного законодавства, останній не виконує належним чином зобов'язання по оплаті цих послуг, внаслідок чого станом на 1 листопада 2014 року має заборгованість у розмірі 10391,46 грн.

ДМП «Івано-Франкіськтеплокомуненерго» зверталося до Івано-Франківського міського суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 11095,45 грн. Судовий наказ було видано 5 вересня 2014 року та скасовано за заявою ОСОБА_5 ухвалою суду від 15 жовтня 2014 року.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути вказану заборгованість в судовому порядку.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача заборгованість станом на 01 листопада 2014 року за послуги теплопостачання в сумі 1496,01 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2015 року рішення міського суду в частині задоволення позовних вимог скасовано з ухваленням нового рішення, яким задоволено позовні вимоги. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання станом на 01 листопада 2014 року в сумі 10391,46 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Відповідач, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати із залишенням в силі рішення місцевого суду.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов виходив з того, що з відповідача слід стягнути заборгованість у розмірі 1496,01 грн. за період з квітня 2011 року по жовтень 2014 року, з урахуванням того, що позивачем не надано суду детального розрахунку суми заборгованості, виведеної з квітня 2011 року в розмірі 8895,45 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що заборгованість, яку просить стягнути ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» з відповідача, утворилась ще до квітня 2011 року та становила 8895, 45 грн., а на час пред'явлення позову - 3 грудня 2014 року складала 10391,46 грн. Відповідачем частково вживалися заходи щодо погашення заборгованості за попередні періоди часу і у січні, березні, червні 2009 р. та липні 2010 р. при місячному нарахуванні 60,52 грн. оплачувалися суми у більшому розмірі відповідно по 172,66 грн., 187.61 грн., 133,14 грн. та відповідно по 1000 грн., що підтверджується поданим позивачем розрахунком. Відповідачем у листопаді 2011 року, при місячному нарахуванні 221,43 грн. здійснено оплату у розмірі 1000 грн., у жовтні 2012 року, при нарахуванні 108,91 грн. оплачено 181,56 грн., в січні 2014 року, при нарахуванні 127,79 грн. проведено оплату у розмірі 335,56 грн., в квітні 2014 року, при нарахуванні 43,88 грн. оплачено 199,33 грн., в жовтні 2014 року при нарахуванні 66,26 грн. здійснено оплату у розмірі 722 грн.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем неодноразово проводились оплати у більшому розмірі, ніж становили нарахування, відповідно ним вчинялись дії, які свідчать, в силу положень ч.1 ст.264 ЦК України, про визнання основного боргу і які спрямовані на його погашення. Крім того, скасування судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача є підставою для переривання строку позовної давності відповідно до вимог ч.2 ст.264 ЦК України. Тому, висновок суду про часткове задоволення позовних вимог ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» в межах строку позовної давності, є неправильним, суперечить вимогам чинного законодавства.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надає послуги теплопостачання для квартири, в якій проживає відповідач, що сторонами не заперечується.

Відповідач належним чином не виконував обов'язок по оплаті послуг з теплопостачання, у зв'язку із чим, виникла заборгованість.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За вимогою ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Заборгованість, яку просить стягнути ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» з відповідача, утворилась до квітня 2011 року та становила 8895,45 грн., а на час пред'явлення позову - 3 грудня 2014 року складала 10391,46 грн.

15 серпня 2014 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості, який було видано судом 5 вересня 2014 року.

За заявою відповідача вказаний судовий наказ скасовано ухвалою суду від 15 жовтня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

З урахуванням вказаних обставин та норм права, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про переривання строку позовної давності у зв'язку із поданням позивачем заяви про видачу судового наказу.

При цьому, апеляційний суд перевірив розрахунки заборгованості відповідача за отримані послуги з теплопостачання, надані позивачем та дійшов обґрунтованого висновку, що наданий розрахунок підтверджує факт вчинення відповідачем дій, які свідчать, в силу положень ч.1 ст.264 ЦК України, про визнання основного боргу і які спрямовані на його погашення. При цьому, подані позивачем розрахунки не спростовані відповідачем в ході розгляду справи з посиланням на належні і допустимі докази.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості у січні, березні, червні 2009 року та липні 2010 року при місячному нарахуванні 60,52 грн. відповідачем оплачувалися суми у більшому розмірі відповідно по 172,66 грн., 187,61грн., 133,14 грн. та відповідно по 1000 грн. У листопаді 2011 року, при місячному нарахуванні 221,43 грн. здійснено оплату у розмірі 1000 грн., у жовтні 2012 року, при нарахуванні 108,91 грн. оплачено 181,56 грн., в січні 2014 року, при нарахуванні 127,79 грн. проведено оплату у розмірі 335,56 грн., в квітні 2014 року, при нарахуванні 43,88 грн. оплачено 199,33 грн., в жовтні 2014 року, при нарахуванні 66,26 грн. здійснено оплату у розмірі 722 грн.

Суд апеляційної інстанції надав належну оцінку вказаним обставинам з урахуванням зібраних у справі доказів та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання, розмір якої підтверджується наявними у справі розрахунками, які не спростовані відповідачем в ході розгляду справи.

При встановлені фактичних обставин справи судом апеляційної інстанції не було порушено норми процесуального права, а при ухваленні судового рішення правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень. При вирішенні даної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2015 року залишити без змін. .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
суддіВ.С. Висоцька
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська