УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.

Суддів:Ізмайлової Т. Л. , Кадєтової О.В., Наумчука М.І., Олійник А.С.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання Корунд», третя особа - ОСОБА_6, про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_7, який діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання Корунд», на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання Корунд» (далі - ТОВ «НВО Корунд»), третя особа - ОСОБА_6, про стягнення боргу.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що 01 червня 2011 року між ним та ТОВ «НВО Корунд» в особі директора ОСОБА_6 був укладений договір про поворотну фінансову допомогу № 4, згідно якого він повинен був передати ТОВ «НВО Корунд» 80 000,00 грн. Того ж дня ОСОБА_6 попросив збільшити розмір поворотної фінансової допомоги з 80 000,00 грн до 94 500,00 грн. Додаткової угоди з питання збільшення розміру допомоги вони не укладали, але грошові кошти він ОСОБА_6 передав, про що останній видав відповідну розписку. Вказані кошти в сумі 94 500,00 грн відповідач зобов'язався повернути до 31 грудня 2011 року.

У в'язку з неналежним виконанням ТОВ «НВО Корунд» взятих на себе зобов'язань, просив стягнути з відповідача на свою користь: борг у розмірі 94 500,00 грн, суму індексу інфляції за час прострочення від суми боргу в розмірі 3 024,00 грн, три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 6 369,04 грн, пеню - 34 492,50 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Науково-виробниче об'єднання Корунд» на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики у розмірі 103 893,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «НВО Корунд» просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2014 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, дане рішення не відповідає вищевказаним вимогам закону.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що кошти отримані ТОВ «НВО Корунд» в особі директора ОСОБА_6 про що останній видав розписку, свідчить про наявність між сторонами договірних відносин, що виникають із договору позики, а тому відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України саме ТОВ «НВО Корунд» повинно нести відповідальність за неналежне виконання умов договору позики ( ст. ст. 1046-1049 ЦК України).

Однак, такий висновок зроблено судом без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін та без належної оцінки наданих ними доказів.

Судом встановлено, що 01 червня 2011 року між ОСОБА_8 та ТОВ «НВО Корунд» в особі директора ОСОБА_6 укладено договір про поворотну фінансову допомогу № 4, згідно умов якої позикодавець надає позичальнику тимчасову фінансову допомогу в розмірі 80 000,00 грн.

Згідно п. 2.1 договору, передача грошових коштів здійснюється шляхом безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок підприємства ТОВ «НВО Корунд» в строк 10 днів з моменту підписання договору. В п. 5.1 договору зазначено, що вказаний договір набирає законної сили з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору.

Пунктом 3.1. передбачено, що строк повернення тимчасової фінансової допомоги 31 грудня 2011 року.

Додаткових угод чи змін до договору про поворотну фінансову допомогу № 4 від 01 червня 2011 року сторонами не укладалось.

Згідно розписки, виданої ОСОБА_9, та підписаної директором ТОВ «НВО Корунд» ОСОБА_6 вбачається, що згідно договору про поворотну фінансову допомогу № 4 від 01 червня 2011 року ТОВ «НВО Корунд» в особі директора ОСОБА_6 отримало грошові кошти в сумі - 94 500,00 грн.

Частиною 2 ст. 1087 ЦК України визначено, що розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Відповідно до статті 33 Закону України "Про Національний банк України" визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств, і організацій віднесено до повноважень Національного банку України.

Порядок здійснення підприємствами та фізичними особами - підприємцями розрахунків у готівковій формі визначений у Положенні про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженому постановою Національного банку України № 637 від 15 грудня 2004 року.

Згідно з вказаним Положенням підприємства (підприємці), які відкрили поточні рахунки в банках і зберігають на цих рахунках свої кошти, здійснюють розрахунки за своїми грошовими зобов'язаннями, що виникають у господарських відносинах, пріоритетно в безготівковій формі, а також у готівковій формі (з дотриманням чинних обмежень) у порядку, установленому законодавством України.

Підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Також в даному положенні визначено, що якщо підприємства (підприємці) та фізичні особи здійснюють готівкові розрахунки без відкриття поточного рахунку шляхом унесення до банків готівки для подальшого її перерахування на рахунки інших підприємств (підприємців) або фізичних осіб, то такі розрахунки для платників коштів є готівковими, а для отримувачів коштів безготівковими.

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день

одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять

готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням

касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є

здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у

касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Таким чином, встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він у безготівковій формі перерахував ТОВ «НВО Корунд» грошові кошти в розмірі 80 000,00 грн, як це передбачено договором про поворотну фінансову допомогу № 4 від 01 червня 2011 року (п. 2.1), а ТОВ «НВО Корунд» їх отримало, а також те, що сума тимчасової поворотної фінансової допомоги була збільшена до 94 500,00 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції вищевказаних вимог закону не врахував та не звернув уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що відбулось оприбуткування готівки ТОВ «НВО Корунд», яка була отримана ним від ОСОБА_5, як тимчасова поворотна фінансова допомога, та відповідно не було проведено підприємством облік готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі чи книзі обліку доходів і витрат, як це передбачено чинним законодавством, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції, ухвалене з дотриманням вимог закону.

Апеляційний суд не навів обґрунтованих мотивів на спростування висновків суду першої інстанції, покладених в основу рішення та доказів, наданих відповідачем та помилково скасував рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання Корунд» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2014 року скасувати, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова М.І. Наумчук А.С. Олійник