АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/965/15-ц
Номер провадження №22-ц/791/1230/2015 Головуючий в І інстанції: Іванцова Н.К.
Категорія: 46 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця 19 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.,

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 25 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_2 (третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету комсомольської районної у м.Херсоні ради, орган опіки та піклування) про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 (третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету комсомольської районної у м.Херсоні ради, орган опіки та піклування) про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

10 лютого 2015 року ОСОБА_3, діючий в інтересах ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, в якому просив: відібрати малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_2 та передати його за попереднім місцем проживання - за місцем проживання ОСОБА_4; допустити негайне виконання рішення.

Позов обґрунтуваний тим, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.н., про що свідчить свідоцтво про народження. Батько дитини записаний ОСОБА_6 відповідно ст.135 СК України. Малолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю, повністю перебуває на її утриманні, навчається у ясла-садку №77 Херсонської міської ради. 25.12.2014 року ОСОБА_2 забрав малолітнього ОСОБА_5 без відома та дозволу матері із особистими речами з ясел і повернув лише 11.01.2015 року. Проте 26.01.2015 року знову забрав малолітнього сина позивачки з ясел і до даного часу не повертає, на законні вимоги про повернення дитини не реагує. На підставі ст.ст.162, 163 СК України просив позов задовольнити.

20.03.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому на підставі ст.ст.141, 161 СК України просив визначити постійним місцем проживання малолітнього ОСОБА_5 за адресою проживання батька ОСОБА_2, а саме АДРЕСА_1.

Позов обґрунтував тим, що він є батьком малолітнього ОСОБА_5, на даний час вони проживають разом за його адресою, у дитини є все необхідне для проживання, відвідування дитячого закладу, виховувати дитину допомагають його батьки. Натомість у відповідачки немає умов для проживання дитини, не має заробітку, тому вона не може забезпечити нормальні умови розвитку та виховання дитини.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 25 березня 2015 року первісний позов задоволено, а в задоволені зустрічного позову відмовлено. Суд вирішив відібрати малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_2 та передати його за попереднім місцем проживання - за місцем проживання ОСОБА_4 Допущено негайне виконання рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволені первісного позову і задоволення зустрічного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказав, що суд не звернув уваги на те, що він є батьком ОСОБА_5, про що свідчить вірне зазначення його імені та по батькові у свідоцтві про народження, а прізвище дитини вказане зі слів матері, оскільки коли ОСОБА_4 народжувала дитину та отримувала свідоцтво про народження у неї не було паспорту і вся інформація вносилась в офіційні документи зі слів матері. Крім того, вказав, що суд не врахував, що дитина не могла б проживати із сторонньою особою і мати цього б не допустила, тому ці обставини підтверджують, що він є рідним батьком. Також зазначив, що суд не дав оцінки умовам проживання дитини, що передача дитини від матері до батька позитивно вплине на виховання дитини, а в судовому рішенні не вказано конкретної адреси проживання матері, куди треба повернути дитину, тобто на вулицю.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивач ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини зазначено ОСОБА_6 (а.с.5).

Відповідно до висновку, затвердженого начальниклм Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 19.02.2015 року, в ході перевірки було з'ясовано, що ОСОБА_4 просила вжити заходів до її колишнього співмешканця ОСОБА_2, який без її згоди забрав малолітнього сина з дитячого садка та не повертає не зважаючи на зауваження. Також з'ясовано, що ОСОБА_4 близько шести років спільно мешкала ОСОБА_2, у них народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.н., однак через те, що у ОСОБА_4 відсутні документи, що підтверджують особу, до свідоцтва про народження ОСОБА_2 як батька дитини не внесли (а.с.33).

Висновком органу опіки та піклування, що залучений до матеріалів при апеляційному розгляді справи, визнано доцільним відібрання у ОСОБА_2 малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.н. та повернення його матері.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволені зустрічного позову, суд дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_2 не підтвердив належними та допустимими доказами родинність його відносин із малолітнім ОСОБА_5

В силу ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу ст.121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст.125 СК України в редакції від 01.07.2009 року, що діяла на момент народження дитини, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:

1) за заявою матері та батька дитини;

2) за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини;

3) за рішенням суду.

Відповідно чинної редакції вказаної норми закону якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:

1) за заявою матері та батька дитини;

3) за рішенням суду.

ОСОБА_2 не надав до суду доказів визначення походження дитини від нього, передбачених ст.ст.121, 125 СК України, зокрема, посвідчених органом державної реєстрації актів цивільного стану чи судовим рішенням.

Отже, запис про батька дитини був записаний згідно ст.135 СК України у Книзі реєстрації народжень за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини були записані за вказівкою матері.

Таким чином, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_2, пов'язані зі зміною місця проживання малолітнього ОСОБА_5 без згоди його матері ОСОБА_4 є незаконними, тому первісний позов підлягає задоволенню.

З тієї ж підстави не підлягає задоволенню зустрічний позов, оскільки ст.161 СК України регулює правовідносини між батьком та матір'ю у разі виникнення спору про визначення місця проживання дитини, а ОСОБА_2 не довів у передбачений законом спосіб своє батьківство.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені належними доказами, висновків суду не спростовують і не впливають на правильність прийнятого рішення. Посилання заявника на те, що він є батьком ОСОБА_5, про що свідчить вірне зазначення його ім'я та по батькові у свідоцтві про народження, і те, що дитина не могла б проживати зі сторонньою особою і мати цього б не допустила, не приймається до уваги за необґрунтованістю. Також через недоведеність заявником свого правового статусу як батька дитини не можуть бути прийнятими до уваги його посилання на те, що суд не дав оцінки умовам проживання дитини, що передача дитини від матері до батька позитивно вплине на виховання дитини. Доводи апеляційної скарги відносно незазначення в судовому рішенні конкретної адреси проживання матері також не можуть бути взятими до уваги, оскільки не впливають на правильність прийнятого судом рішення і не містять в собі підстав для скасування чи зміни рішення.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України це є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий:

судді: