Єдиний унікальний номер: 378/14/15-ц
Провадження № 2/378/16/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2015 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Скороход Т. Н.

за участю секретаря: Шевченко Т.А.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1, посилаючись на те, що 19 травня 2014 року вона позичила 4000 гривень ОСОБА_2, яка зобов'язалася повернути таку ж суму грошових коштів до 19 листопада 2014 року. Факт укладення договору позики засвідчений розпискою, що була складена відповідачем. До цього часу відповідач свого зобов'язання про повернення позики в сумі 4000 грн. не виконала.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики в сумі 4000 грн. та сплачений нею судовий збір.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Додатково суду пояснила, що в даній розписці зазначено, що відповідач позичила у неї 4000 гривень, але фактично позичила загальну суму в розмірі 2300 гривень.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, в сумі 1600 гривень, суду пояснила, що вона у позивача позичила гроші в сумі 1600 гривень, які зобов'язувалася повернути. Проте, позивач примусила її написати розписку на 4000 гривень.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача і відповідача та дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач позичила відповідачу гроші, які остання зобов'язалася повернути до 19 листопада 2014 року. Факт укладення договору позики визнано сторонами та засвідчений розпискою, яка була складена відповідачем, що підтверджується оригіналом вказаної розписки, долученою до матеріалів справи (а. с. 20). Відповідно до вищевказаної розписки ОСОБА_2 зобов'язалася повернути позивачу 4000 гривень. Проте, як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1, вона фактично позичила відповідачу гроші в загальній сумі 2300 гривень, які ОСОБА_2 зобов'язувалася повернути.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що оскільки ОСОБА_1 фактично позичила ОСОБА_2 гроші в загальній сумі 2300 гривень, а відповідач не заперечила факт отримання грошових коштів, тому з останньої слід стягнути на користь позивача 2300 гривень за вищевказаним договором позики, а в задовленні решти позовних вимог слід відмовити.

Судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 625 ч. 2, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214-215, 224, 225 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_2 Ставищенського району Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, борг за договором позики в сумі 2300 (дві тисячі триста) гривень та судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення

Рішення в повному обсязі виготовлено 30 січня 2015 року.

Суддя Т. Н. Скороход