Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5240/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2015

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого - судді Алєйнікова В.О.

при секретарі Запалух А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом

позивача ОСОБА_1 ,

до

відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Єврокапітал",

суть позову про визнання кредитного договору недійсним та стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКАПІТАЛ» (далі - «Єврокапітал») про визнання недійсним кредитного договору № 1435 від 25 листопада 2008 року /надалі - договору/, стягнення збитків, процентів та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що при укладенні договору «Єврокапіталом» порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» щодо недопустимості включення до договору про надання споживчого кредиту несправедливих умов.

Також рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2011 року визнанні недійсними пункти 2.2.3 та 4.1 вказаного договору, без яких він не був би укладений.

Крім того, позивачка зазначала, що відповідач навмисно ввів її в оману щодо обставин, які мають істотне значення, що є підставою для подвійного відшкодування збитків на підставі ст. 230 ЦК України.

Посилаючись на викладене та уточнивши позовні вимоги, позивачка просила суд визнати договір недійсним, стягнути збитки у розмірі 13.644 грн. 22 коп., проценти у розмірі 2.040 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 20.000 грн.

Ухвалою суду від 5 липня 2012 року провадження у справі в частині вимог про визнання недійсними пунктів 2.2.3, 4.1, 4.3 договору з підстав невідповідності положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та пункту 6 частини 1, частині 2 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» закрито на підставі пункту 5 частини 1 статті 205 ЦПК України.

В решті справа розглядалась судами неодноразово.

Востаннє під час судового розгляду справи представник позивача позов в частині визнання договору недійсним підтримував та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти задоволення позову заперечував.

Після вислуховування сторін та дослідження письмових матеріалів справи судом встановлено таке.

І……Матеріали справи свідчать, та сторони не заперечують такого.

1. 25 листопада 2008 року ОСОБА_1 /надалі - позичальник/ уклала із «Єврокапіталом» договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у в розмірі 51.960 гривень на придбання транспортного засобу на строк до 25 листопада 2010 року за умови сплати за його користування щомісячних процентів у розмірі 5 % від суми залишку кредиту на місяць та погашення кредиту щомісячними платежами, що складаються з частини заборгованості та нарахованих за попередній місяць відсотків.

2. Пункти 2.2.3, 4.1, 4.3 договору передбачалось внесення позивачкою плати за обслуговування кредиту, яка мала розраховуватись за певною формулою та залежати від коефіцієнту зміни курсу Національного банку України долара США до гривні.

Цими ж пунктами встановлювалось, що розмір щомісячної плати за обслуговування кредиту у відсотках дорівнює 0,00%, у разі дострокового погашення кредиту за ініціативи позивачки плата за дострокове погашення кредиту також розраховується за певною формулою.

Але рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 липня 2011 року ці пункти були визнані недійсними, як несправедливі та такі, що порушують вимоги діючого законодавства.

3. Матеріали справи свідчать, що на час розгляду справи умови договору, окрім тих, що визнані судом недійсними, сторонами виконані у повному обсязі та у встановлені договором строки.

ІІ……Позивачка просить про визнання цього договору недійсним в цілому, як такого, що був укладеним під впливом обману.

На думку позивачки, обман полягав у тому, що позивачка домовлялась про повернення кредиту та сплати лише відсотків за його користування, але насправді відповідно до умов укладеного нею договору мала сплачувати ще й плату за користування кредитом.

Вирішуючи ці вимоги, суд виходе з такого.

4. Відповідно до частини 1 статті 230 Цивільного Кодексу України недійсним визнається правочин у разі, якщо одна з сторін навмисно ввела іншу сторону в обману щодо обставин, які мають істотне значення.

При цьому під обставинами, які мають істотне значення, слід розуміти ті, що визначають природу правочину, права та обов'язки сторін, а також суттєві властивості та якості речі, яка є предметом договору.

Обман же, відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 230 ЦК України, має місце лише у разі, якщо сторона заперечує або замовчує існування таких обставин.

До того ж, із роз'яснень, викладених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9, вбачається що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, та ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

При цьому Пленум Верховного Суду України підкреслив, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

5. В цьому ж випадку обов'язок позивачки сплачувати плату за користування кредитом за певною формулою був прямо та однозначно зазначеним у договорі /а.с. 4/, сторінка, на якій це було зазначено, окремо підписана позивачкою.

Отже, обставина, про яку йдеться у позові, не була такою, що заперечувалась або замовчувалась відповідачем

Посилання ж позивачки та її представника про розбіжності або протиріччя у документах, що оформлювались під час складання договору, юридичного значення не мають, адже не свідчать про те, що умови договору замовчувались або заперечувались відповідачем.

Посилання позивачки та її представника на документи, складені до укладання договору, як то - рекламні оголошення та заяву позичальника - на кваліфікацію дій відповідача не впливають. Так, матеріали справи свідчать, що в цьому випадку сторони досягли згоди щодо суттєвих умов договору шляхом підписання тексту договору, але не шляхом обміну листами, на чому всупереч матеріалам справи наполягає представник позивача.

Отже, підстави вважати, що спірний договір був укладений під впливом обману, є відсутніми, через що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

ІІІ……Позивачка просить про визнання договору недійсним в цілому, спираючись про те, що без включення у його умов, передбачених пунктами 2.2.3, 4.1, 4.3, не уклала б його через те, що цей договір був би невигідним для відповідача.

Але ці посилання позивачки та її представника суперечать дійсним обставинам справи за такого.

З пояснень представника позивачки у судовому засіданні вбачається, що восени 2008 року ОСОБА_1 дізналась про акційні умови видачі кредиту на придбання автомобіля «Єврокапіталом» без сплати за користування кредитом. Оскільки її влаштовували такі умови, вона й звернулась до відповідача за отриманням кредиту.

Як вказував далі представник позивачки, саме таку волю вона виявила, подавши анкету позичальника-заявку на отримання кредиту, та її воля належним чином викладена в графіку платежів.

З залучених до матеріалів справи рекламних матеріалів щодо акційної пропозиції /а.с. 29 - 31/ вбачається, що дійсно в межах акції пропонувалось отримати кредити без плати за їх користування.

З згаданої представником позивача анкети позичальника /а.с. 26/ та графіку платежів /а.с. 24-26/ вбачається, що у них позивачка однозначно висловила свою волю на отримання кредиту без сплати коштів за користування ним /у тому числі - передбачених пунктом 2.2.3 договору/, та у анкеті позичальника не вказувала, що бажає сплачувати такі кошти та не бажає отримувати кредит без їх сплати.

Доказів же того, що позивачка будь-коли у будь-які формі відмовлялась від отримання кредиту на таких умовах матеріали справи не містять.

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що не погоджувалась позивачка саме на отримання кредиту за умови сплати коштів за користування ним.

Отже, підстави для задоволення вимог в цій частині також є відсутніми, через що у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

IV……Позивачка просить також про стягнення на її користь збитків, процентів та відшкодування моральної шкоди, як наслідків укладання із нею недійсного договору з підстав, визначених у цьому позові.

Але оскільки наведені в цьому позові підстави не є такими, що тягнуть визнання договору недійсним, в цій частині у задоволенні позовних вимог також слід відмовити.

Керуючись ст.10, 174, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженоювідповідальністю "Фінансова компанія "Єврокапітал"" про визнання кредитного договору недійсним та стягнення збитків - відмовити.

Рішення може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів.

СУДДЯ =АЛЄЙНІКОВ В.О.=

Мотивоване рішення виготовлене26.01.2015