Справа № 318/2507/14-ц
Номер провадження №4-с/318/1/2015
У Х В А Л А

"28" січня 2015 р. м. Камянка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Васильченка В.В.; при секретарі: Крук О.В.; за участю: заявника ОСОБА_1, державного виконавця Шпонько Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця державної виконавчої служби Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця державної виконавчої служби Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_4, про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови.

В обґрунтування скарги зазначено, що на підставі рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 23.08.2005 року про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки - ОСОБА_5, на користь її матері - ОСОБА_4 щомісяця, починаючи з 11.08.2005 року до досягнення дитиною повноліття, видано виконавчий лист судом надіслано на примусове виконання до Камянсько-Дніпровського ВДВС Камянсько-Дніпровського РУЮ Запорізької області.

Постановою державного виконавця від 04.04.2014 року було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

23 червня 2014 року постановою державного виконавця накладено арешт на майно та заборону на його відчуження. Вказану постанову він також не отримував, про її існування він дізнався з витягів державного реєстратора.

Вважає дії державного виконавця щодо арешту майна такими, що суперечать діючому законодавству. Так, після сплати заборгованості, 02.07.2014 р. та 03.07.2014 р. на адресу державного виконавця ним були надіслані заяви про скасування арештів рухомого та нерухомого майна, проте вказані заяви не були розглянуті державним виконавцем.

Накладення державним виконавцем арешту на належний йому транспортний засіб та житловий будинок в межах виконавчого провадження не мало на меті звернення стягнення на дане майно, оскільки при цьому не було проведено його опису; у встановлені законом строки не здійснені будь-які дії щодо вилучення його у боржника та передачі для примусової реалізації. Таким чином, арешт на майно накладено з метою забезпечення виконання виконавчого листа про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, тобто безстрокового його збереження шляхом фактичної заборони на його відчуження. Такі дії державного виконавця суперечать загальним засадам та завданням здійснення виконавчого провадження, а існування на теперішній час арешту накладеного на його майно порушує його права та законні інтереси.

Враховуючи вищевикладене просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Камянсько-Дніпровського РУЮ Запорізької області Шпонько Г.М. щодо накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно та оголошення заборони на його відчуження; скасувати постанову державного виконавця ВДВС Камянсько-Дніпровського РУЮ Запорізької області Шпонько Г.М. від 23.06.2014 року про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи викладені у своїй скарзі підтримав, просив їх задовольнити, суду пояснив, що на даний час існує заборгованість по сплаті аліментів, яку він погашає зі своєї заробітної плати.

Державний виконавець просила скаргу залишити без задоволення, зважаючи на те, що ОСОБА_1 пропустив без поважних причин, передбачений ч. 1 ст. 385 ЦПК України строк для подання скарги до суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою ст. державного виконавця Шпонько Г.М. від 04.04.2014 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-915 виданого 23.08.2005 року Камянсько-Дніпровським районним судом на користь ОСОБА_6 стягнувши аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 від усіх видів доходу починаючи з 11.08.2005 року до досягнення дитиною повноліття.

24 та 26 червня 2014 року з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 дізнався про існування постанови по арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП № 42956978 (Обтяжувач: ВДВС Камянсько-Дніпровського РУЮ Запорізької області).

23.06.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

03.07.2014 р. та 04.07.2014 р. до ВДВС надійшли заяви боржника про скасування постанови про накладення арешту у звязку з тим, що боржник працює на підприємстві і довідка з місця роботи буде надано додатково.

04.07.2014 р. боржнику направлено відповідь про відмову в задоволенні заяви про скасування арешту.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 7 цього ж Закону державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Таким чином, суд вважає, що під час вчинення дій з виконавчого провадження, державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень та в спосіб передбачений чинним законодавством України.

В силу приписів ст. 385 ЦПК України скарга на дії державного виконавця подається до суду у десятиденний строк із дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, зі скаргою на дії державного виконавця Гук О.В. звернувся до суду лише 26.08.2014 р.

Отже, заявник звернувся до суду з порушенням вищевказаного строку, окрім цього, суд не вбачає поважних причин для поновлення пропущеного строку, з огляду на що, вважає за необхідне скаргу залишити без задоволення.

На підставі ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 10, 57-60, 209, 210, 293, 294, 383-387 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця державної виконавчої служби Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Васильченко