З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"11" грудня 2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі головуючої судді Сенько Л.Ю.,
за участі секретаря Зданевич Г.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних за порушення (прострочення) грошового зобовязання, -
Позивач в судове засідання не з'явилася. Подала заяву, в якій просила розглянути дану справу у її відсутність, повністю підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Не заперечувала щодо винесення заочного рішення у разі неявки відповідача в судове засідання.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, судові повістки, які направлялись судом на адресу, яка вказана в позовній заяві повернулись до суду з відмітками "за закінченням терміну зберігання" (а.с.34) та "не проживає" (а.с.36). Крім цього, відповідача було викликано в судове засідання, шляхом направлення повідомлення на робоче місце відповідача (а.с.40).
На підставі вищевикладеного суд вважає, що судові виклики відповідачу ОСОБА_2 у судове засідання були вручені належним чином.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке.
Відповідно до ст.509 ЦК України між сторонами виникло зобовязання правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обовязку.
Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи, зокрема, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона, згідно ст.10 цього ж Кодексу, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обовязок доказування передбачений також і ст.60 ЦПК України.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, також є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 23 січня 2012 року по справі №3-142гс11 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України. Враховуючи те, що чинне законодавство не повязує припинення зобовязання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, висновок суду касаційної інстанції про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України є обґрунтованим.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст.10, 11, 58, 59, 60, 88, 224 -226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526,598,599,625 ЦК України, суд -
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя