АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1749/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ВолошинаВ.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24.10.2007р. між АКІБ «Укрсиббанк», який в подальшому змінив свою організаційну форму на ПАТ «Укрсиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 200000 доларів США з кінцевим терміном його повернення 24.10.2028 та з оплатою 12,40% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем був укладений договір іпотеки № 67743, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 2 270 629 грн. 54 коп. 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі- продажу прав вимоги за кредитами. В зв'язку з чим позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, яким є нерухоме майно для задоволення вимог в розмірі 2 270 629 грн. 54 коп., шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 67743 від 24 жовтня 2007 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 70,80 кв. м., житловою площею 45,10 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на загальну суму 284 077,26 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 2 270 629 грн. 54 коп., встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020) судові витрати в розмірі 3654 грн. Виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки зупинено на весь час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції відповідач подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта банк» відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що позивач не надав суду доказів проведеної державної реєстрації відступлення прав вимоги по договору іпотеки та відповідно не підтвердив, що він є іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 на час звернення до суду з даним позовом. Крім того, заявлена позивачем вимога на суму 284 077, 26 доларів США була задоволена судом без достатніх правових підстав, оскільки судовим рішенням суду, яке набрало законної сили 16 березня 2011 року стягнуто з відповідачки суму заборгованості у розмірі 223 170 доларів США 41 цент, тоді як позивачем заявлено 284 077 доларів США 26 цент. Суд, задовольняючи вимогу на суму 284 077 доларів США 26 цент, як заборгованість відповідачки по кредитному договору, не з'ясував як розраховувалась позивачем заборгованість, адже з часу укладання кредитного договору та на час розрахунку боргу минуло більш ніж 5 років.

Сторони в судове засідання не з'явивлись, про час і місце розгляду справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомляли. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.10.2007 між АКІБ «Укрсиббанк», який в подальшому змінив свою організаційну форму на ПАТ «Укрсиббанк», було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого відповідачу ОСОБА_4 було надано кредит в розмірі 200 000 доларів США з кінцевим терміном його повернення 24.10.2028 та з оплатою 12,40% річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем був укладений договір іпотеки № 67743, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності. Пунктом 4 договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов′язання за цим договором або будь-якого зобов′язання, що забезпечене іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду.

ПАТ «Укрсиббанк» виконав свої зобов'язання перед відповідачем ОСОБА_4, надав їй грошові кошти в розмірі 200000 доларів США, що не заперечується стороною відповідача.

Згідно умов кредитного договору відповідач ОСОБА_4, яка є позичальником за кредитним договором, взяла на себе зобов'язання погашати кредит, сплачувати нараховані проценти за користування кредитом, відповідно до наведеного у додатку №2 до договору графіку погашення заборгованості.

Як встановлено судом, відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, зокрема, не погашає в добровільному порядку заборгованість за кредитом, відсотками, в зв'язку з чим у останньої утворилась заборгованість за кредитним договором. Вказана обставина не заперечувалась представником відповідача, яка підтвердила в судовому засіданні, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором у розмірі 223 170 доларів США 41 цент у добровільному порядку нею не виконано.

08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно до зазначеного договору, до позивача ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, загальна сума заборгованості станом на 19.03.2013 становить 284077,26 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 2270629 грн. 54 коп., з яких: 196281,44 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1568877 грн. 55 коп. - заборгованість за кредитом; 87795,82 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 701751 грн. 99 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Про наявну заборгованість за кредитним договором та усунення порушень вказаного договору в розумінні ст.35 Закону України «Про іпотеку» відповідач повідомлялась належним чином.

Ухвалюючи по справі рішення про задоволення вимог ПАТ «Дельта банк», суд першої інстанції виходив із того, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

Проте колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині зупинення виконання рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на весь час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон), протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Дія цього Закону не поширюється на осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Виходячи із положень ст. 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Встановлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Отже, чинність вказаного Закону на час ухвалення рішення є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання, зокрема вказівка на те, що рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного Закону.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на весь час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

За таких обставин рішення суду першої інстанції слід змінити шляхом виключення з резолютивної частини рішення абзац четвертий, яким виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки зупинено на весь час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та доповнення резолютивної частини рішення наступним абзацом: рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність у позивача ПАТ «Дельта банк» права вимоги за іпотечним договором були предметом дослідження судом першої інстанції. Так, з урахування положення ст. 24 Закону України «Про іпотеку», яким передбачено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням судом першої інстанції встановлено, що перехід права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки до нового кредитора - ПАТ «Дельта Банк» підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеним 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» та актом прийому-передачі документації за договором, в якому зазначено, що первісним кредитором передані права вимоги за кредитним договором №0 та договором іпотеки № 67743.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача про те, що заявлена позивачем вимога на суму 284 077, 26 доларів США була задоволена судом без достатніх правових підстав, оскільки судовим рішенням суду, яке набрало законної сили 16 березня 2011 року стягнуто з відповідачки суму заборгованості у розмірі 223 170 доларів США 41 цент, тоді як позивачем заявлено 284 077 доларів США 26 цент, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Отже, наявність судового рішення про стягнення із ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане ОСОБА_4 в іпотеку нерухоме майно. При цьому, відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року змінити, виключити з резолютивної частини рішення абзац четвертий, яким виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки зупинено на весь час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та доповнити резолютивну частину рішення наступним абзацом: рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Судді: