АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1104/15 Справа № 183/3442/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дубовенко І. Г. Доповідач - Романюк М.М.
18 березня 2015 року м. Дніпропетровськ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого Романюк М. М.
суддів Козлов С.П., Котушенко С.П.
при секретарі Кочержинській А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Новомосковської міської ради, 3-і особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м.Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_4, про встановлення факту батьківства, визнання рішення, державного акту та свідоцтва недійсними, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом,
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом 20 травня 2013 року. В обґрунтування заявлених та уточнених вимог посилалася на те, що з 1959 року її батьки ОСОБА_5 та батько ОСОБА_6 проживали без реєстрації шлюбу в будинку АДРЕСА_1. Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, однак у зв'язку з тим, що її батько ОСОБА_6 перебував у той час зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, в її свідоцтво про народження відомості щодо батька внесено зі слів її матері. В 1967 році її батьки переїхали та стали проживати по АДРЕСА_2. На підставі рішення виконкому Новомосковської міської ради № 463 від 13 вересня 1985 року батьки отримали свідоцтво про право особистої власності на зазначений жилий будинок. Мати позивачки померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а батько - ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті матері - позивач та її син оформили спадщину по 1/4 частині будинку по АДРЕСА_2. Після смерті батька позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак її було повідомлено про неможливість видати свідоцтво у зв'язку з тим, що відсутні документи, що померлий ОСОБА_6 є її батько. Крім того, їй стало відомо, що батько у 1997 році оформив право власності на земельну ділянку за цією адресою лише на себе. Враховуючи наведене вище, просить: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьком дитини ОСОБА_2, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5; зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни у свідоцтво про її народження; визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради народних депутатів № 273 від 26 березня 1997 року "Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам міста" в частині передачі у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки по АДРЕСА_2, площею 1 000 кв.м.; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ДП без номеру, виданий ОСОБА_6 27 травня 1997 року на земельну ділянку по АДРЕСА_2, площею 1 000 кв.м.; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 11 грудня 2012 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області на ім'я ОСОБА_3 на 2/3 частини земельної ділянки по АДРЕСА_2; визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4; визнати за нею право власності на 1/3 частину грошових внесків з належними до них відсотками, компенсаціями та індексаціями за рахунками в ПАТ "Державний ощадний банк України", та карткового рахунку в Філії "Відділення ПАТ "Акціонерний Комерційний Промислово-інвестиційний банк" в м.Дніпропетровськ", в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо встановлення факту батьківства, зобов'язання відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни у свідоцтво про її народження, визнання за позивачем права власності на 1/3 частину грошових внесків - скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення зазначених вимог, в іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням того, що апелянт просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо встановлення факту батьківства, зобов'язання відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни у свідоцтво про її народження, визнання за позивачем права власності на 1/3 частину грошових внесків перевірка законності та обґрунтованості рішення першої інстанції проведена в цих межах.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог щодо встановлення факту батьківства, суд першої інстанції виходив з недоведеності того, що померлий ОСОБА_6 був біологічним батьком позивача. У задоволенні вимог щодо зобов'язання відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни у свідоцтво про її народження та визнання за позивачем права власності на 1/3 частину грошових внесків відмовлено оскільки вони пов'язані з встановленням факту батьківства.

З даним висновком в повному обсязі погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1. В її свідоцтві про народження відомості щодо батька відсутні, мати - ОСОБА_5.

Згідно з положенням постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами.

Слід зазначити, що на момент виникнення правовідносин між померлим, позивачем та його матір'ю діяв Кодекс законів про сім'ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану від 31 травня 1926 року.

Згідно ст.311 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану від 31 травня 1926 року (в редакції станом на день народження позивача) мати дитини, народженої від особи, з якою вона не перебуває в зареєстрованому шлюбі, не має право звернутися до суду з позовом про встановлення батьківства.

Відповідно до п.6, 7 Указу Президії Верховної Ради УРСР "Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР" від 29 грудня 1969 року правила частин другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала в шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім'ю, тобто після 1 жовтня 1968 року.

У відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини.

Як було роз'яснено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду СРСР № 2 від 25 березня 1982 року "Про застосування судами законодавства при розгляді справ про встановлення батьківства та про стягнення аліментів на дітей та інших членів сім'ї" відносно дітей, які народилися до введення в дію Основ законодавства про шлюб та сім'ю від осіб, які не перебували між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено шляхом подачі спільної заяви матір'ю дитини та особою, яка визнає себе батьком дитини, до органів записи актів гражданського стану. Встановлення у судовому порядку факту визнання батьківства щодо цих дітей, в силу ст.3 Закону про Утвердження Основ законодавства про шлюб та сім'ю, допускається в разі смерті особи, на утриманні якого перебувала дитина і яке визнавало себе батьком.

Наведене свідчить, що діючим на той час законодавством була передбачена можливість встановлення відносно особи, яка померла та визнавала себе батьком, факту визнання батьківства, а не встановлення факту батьківства.

З урахуванням зазначеного та приймаючи до уваги, що позивач звернулася до суду з позовом про встановлення батьківства у задоволенні заявленої вимоги необхідно відмовити з підстав зазначених вище, а тому рішення суду підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог щодо встановлення факту батьківства.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року - змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно з даним рішенням.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

С.П.Козлов