Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Бородянської селищної ради Київської області про визнання відмови у приватизації будинку незаконною та усунення перешкоди в приватизації будинку за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє через представника ОСОБА_6, на рішення Бородянського районного суду Київської області від 03 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням суду за нею було визнано право на користування житловим будинком АДРЕСА_1. ОСОБА_5, з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, добровільно вибув із вказаного житлового будинку в 2010 році на інше постійне місце проживання. В березні 2013 року вона звернулась до Бородянської селищної ради Київської області із заявою про передачу у власність спірного будинку, який перебуває на балансі селищної ради. Протягом одного місяця її заява відповідачем не була розглянута. У вересні 2013 року вона звернулась до відповідача з клопотанням про необхідність розгляду поданої заяви про передачу їй будинку в особисту власність. Однак, на засіданні виконавчого комітету Бородянської селищної ради Київської області, яке відбулось 10 грудня 2013 року, заява позивача не розглядалась «за відсутністю на даний час підстав». Таким чином, відповідач створює перешкоди у приватизації ОСОБА_4 вказаного будинку.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 03 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року, позов задоволено частково. Визнано незаконною відмову від 17 грудня 2013 року в розгляді заяви ОСОБА_4 щодо приватизації будинку АДРЕСА_1. Зобов'язано виконавчий комітет Бородянської селищної ради Київської області у місячний строк з дня набрання рішення законної сили розглянути заяву ОСОБА_4 щодо приватизації вказаного будинку, вирішити питання про передачу будинку у власність. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У поданих до суду запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, у процесі розгляду справи судами не порушені норми матеріального та процесуального права, а тому ці судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги представника ОСОБА_5 не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив з того, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням Рішення Конституційного суду України № 15-рп/2010 від 10 червня 2010 року, позивач має право на отримання безоплатно в приватну власність житла, яке вона займає. Відповідач, відповідно до вимог п. 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року, повинен був розглянути заяву позивачки протягом одного місяця, прийнявши відповідне рішення.

Апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції визнав одноосібне право позивача на отримання у власність спірного будинку, оскільки місцевий суд лише зобов'язав Бородянську селищну раду Київської області розглянути заяву ОСОБА_4 і вирішити питання про передачу цього будинку у власність, однак не вказував яким саме має бути таке рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє через представника ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 03 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. ЛеванчукА.В. Маляренко Т.О. Писана