У х в а л а

іменем україни

4 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В.,Парінової І.К.,
Коротуна В.М.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9, до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Ужгородської міської ради про надання іншого жилого приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9, на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 15 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_10, ОСОБА_6, які діють в своїх інтересах і в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулися до суду з позовом про надання іншого благоустроєного житлового приміщення згідно з вимогами статей 48, 50 ЖК УРСР.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2013 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії виконавчого комітету Ужгородської міської ради.

Зобов'язано виконавчий комітет Ужгородської міської ради надати ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 інше благоустроєне житлове приміщення в межах встановлених норм.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 15 квітня 2014 року заочне рішення суду першої інстанції змінено.

Зобов'язано виконавчий комітет Ужгородської міської ради надати ОСОБА_10 інше благоустроєне жиле приміщення в межах встановлених норм

У задоволенні позову щодо зобов'язання надати інше благоустроєне жиле приміщення в межах встановлених норм ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 було відмовлено.

В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись із зазначеним рішенням апеляційного суду ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах і в інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі заочне рішення першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (норма частини 2 статті 324 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_10 з 25 червня 1983 року проживав та був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 8-9, 14).

Рішенням виконкому Ужгородської міської ради від 22 вересня 1987 року № 209 будинок за адресою: АДРЕСА_1, визнано аварійним, частину мешканців відселено у благоустроєні квартири.

19 червня 2012 року у зазначеному будинку сталася пожежа, у результаті якої квартира № 20 повністю згоріла (а.с. 15).

Згідно з частиною 1 статті 110 ЖК УРСР виселення з наданням громадянам іншого благоустроєного жилого приміщення громадяни виселяються з жилих будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом.

Відповідно до положень статті 112 ЖК УРСР якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом, громадянам, виселюваним з цього будинку (жилого приміщення), інше благоустроєне жиле приміщення залежно від належності будинку надається виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів чи державною, кооперативною або іншою громадською організацією, а в разі неможливості надання жилого приміщення цією організацією - виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів.

Надаване громадянам у зв'язку з виселенням інше благоустроєне жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати вимогам статті 50 ЖК УРСР. Громадянам, які займали окрему квартиру, повинно бути надано окрему квартиру. Якщо наймач займав більш як одну кімнату, йому надається жиле приміщення, що складається з того ж числа кімнат. За розміром жиле приміщення має бути не меншим за те, яке займав наймач, однак у межах норми жилої площі. Якщо наймач або член сім'ї, що проживає разом з ним, має право на додаткову жилу площу і фактично користується нею, жиле приміщення надається з урахуванням норми додаткової жилої площі. У разі виселення з жилого приміщення, меншого за розміром, ніж це передбачено для надання жилого приміщення в даному населеному пункті, виселюваному надається жиле приміщення відповідно до встановленого розміру (стаття 113 ЖК УРСР).

З огляду на те, що виконавчий комітет Ужгородської міської ради не виконав обов'язок, передбачений положеннями статей 110, 112, 113 ЖК УРСР, позов про зобов'язання надати наймачу інше благоустроєне жиле приміщення замість жилого приміщення у будинку, що загрожує обвалом, є обґрунтованим.

Крім цього, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що право на отримання відповідного жилого приміщення має лише ОСОБА_10, оскільки на момент ухвалення рішення виконкому Ужгородської міської ради від 22 вересня 1987 року № 209 про визнання будинку по АДРЕСА_1 аварійним право користування розташованою у ньому квартирою № 20 мав тільки він.

Місце проживання ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у цій квартирі не було зареєстровано, натомість із матеріалів справи вбачається, що 13 липня 2000 року місце проживання ОСОБА_6 зареєстровано у с. Залісці (а.с. 10, 14, 52).

Шлюб між ОСОБА_10 і ОСОБА_6 було зареєстровано 18 грудня 2009 року (а.с. 11).

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Під час розгляду справи у касаційному порядку суд позбавлений можливості здійснювати оцінку доказів у порядку, передбаченому статтею 212 ЦПК України та відповідно до норм статті 335 ЦПК України не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу якщо оскаржувані судові рішення було ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 15 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.В. Дем'яносов
В.М. Коротун
І.К. Парінова
С.П. Штелик