АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 760/4460/14-ц Головуючий у 1-ін.- Українець В.В.
Апеляційне провадження № 22-ц-796/1776/2015 Доповідач - Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.

суддів: Лапчевської О.Ф., Корчевного Г.В.,

при секретарі - Шалапуді Н.П..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Свої вимоги мотивує тим, що в період з 19 березня 1999 року по 11 липня 2006 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі та мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка зазначала, що їх донька навчається в «Навчальному закладі «Європейський колегіум» з 2006 року; за станом здоров*я проходила курс лікування у лікувально-оздоровчих закладах; перебувала у дитячому англомовному таборі.

Позивачка просила суд стягнути на її користь половину понесених нею додаткових витрат на дитину, яка складається з 21420,00 грн. вартості навчання в навчальному закладі (за два роки); 12825,88 грн. вартості лікування дитини; 3790,13 грн. на оздоровлення, розумовий і духовний розвиток .

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 25210 гривень 13 копійок додаткових витрат на дитину. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 252 гривні 10 копійки судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення в частині встановлення рівності часток участі при визначені розміру додаткових витрат на дитину, ухвалення в цій частині нове рішення, яким встановити частки його участі в додаткових витрат на дитину в розмірі ј що складає 12 605, 07 грн.

Апелянт зазначає, що розмір їх з позивачем доходів суттєво відрізняється, тому вважає, що він має нести додаткові витрати на дитину в меншому розмірі, оскільки співвідношення його доходу та доходу позивачки різниться більше ніж в 3 рази, тому його частина додаткових витрат складає 12 605,07 грн.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_3 скаргу не визнала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та не оспорювалось учасниками судового розгляду, що сторони з 19 березня 1999 року по 11 липня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.79).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.80).

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 22 липня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання їх доньки аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно (а.с.7-9).

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 06 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на оздоровлення та лікування дитини в розмірі 17930 гривень 50 копійок (а.с.10-12).

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання доньки в розмірі 20094 гривні 95 копійок (а.с.13).

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покривитися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Учасниками судового розгляду не оспорювалось, що їх донька - ОСОБА_4 навчається в навчальному закладі «Європейський колегіум».

01 вересня 2011 року між ПП «Навчальний заклад «Європейський колегіум» та ОСОБА_3 укладено договір про надання освітніх послуг № 06-11/01 з терміном дії до 31 травня 2012 року. До складу освітньої послуги входить комплекс предметів державного компоненту, програми Європейського колегіуму та студії. Згідно з п. 6.1. цього договору загальна вартість освітньої послуги становить 21420 гривень (а.с.15-18).

01 вересня 2012 року між ПП «Навчальний заклад «Європейський колегіум» та ОСОБА_3 укладено договір про надання освітніх послуг № 07-12/04 з терміном дії до 31 травня 2013 року. Згідно з п. 6.1. цього договору загальна вартість освітньої послуги становить 21420 гривень (а.с.19-22).

На підтвердження оплати зазначених договорів позивачем надано копії платіжних доручень (а.с.23-40).

Відповідач ОСОБА_2 в суді першої інстанції не заперечував, що позивачем витрачено 42840 гривень на навчання дитини, та те, що він має компенсувати їй частину витрат, оскільки дохід позивачки майже в тричі більший ніж його.

Вартість навчання підтверджується відповідними документами (а.с.160, 161-162, 163, 164, 165).

Не заперечувалось відповідачем і витрати, понесені позивачкою на оздоровлення дитини.

Зі змісту статті 185 СК України вбачається, що сторона, яка звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Додаткові витрати мають покриватися батьками в міру необхідності до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач посилається на те, що розмір його доходу відмінний від доходу позивача, тому він має сплачувати додаткові витрати на дитину в меншому розмірі.

Суд вважає, що такі доводи відповідача не ґрунтуються на матеріалах справи.

Норми ст. 185 СК України передбачають, що розмір участі кожного з батьків у додаткових витратах на дитину залежить від конкретних обставин справи.

Зокрема, з довідки про доходи від 08 травня 2014 року № 199/Д3 вбачається, що ОСОБА_2 працює в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та за період з січня 2011 року по грудень 2011 року йому нараховано 121476 гривень 89 копійок, утримано аліментів та інших утримань 93411 гривень 91 копійку, отримано 28064 гривень 98 копійок (а.с.151).

З довідки про доходи від 08 травня 2014 року № 200/Д3 вбачається, що ОСОБА_2 за період з січня 2012 року по грудень 2012 року нараховано 157600 гривень 74 копійки, утримано аліментів та інших утримань 121321 гривню 33 копійки, отримано 36279 гривень 41 копійку (а.с.149).

З довідки про доходи від 08 травня 2014 року № 201/Д3 вбачається, що за період з січня 2013 року по грудень 2013 року відповідачу нараховано 141632 гривень 01 копійку, утримано аліментів та інших утримань на суму 109352 гривні 80 копійок, отримано 32279 гривень 21 копійку (а.с.150).

Зокрема, з наданої суду довідки вбачається, що ОСОБА_3 працює в ДП «Інженерний центр «Сушка» інституту теплофізики НАН України, та за період з грудня 2013 року по травень 2014 року їй нараховано 15443 гривень 50 копійок (а.с.179).

Згідно довідок про середню заробітну плату (дохід) від 13 червня 2014 року ОСОБА_3 працює за сумісництвом в Асоціації «Українська Асоціація Кераміки», та за період з січня 2013 року по грудень 2013 року їй нараховано 7780 гривень 12 копійок, а за період з січня 2014 року по травень 2014 року - 3500 гривень (а.с.180, 182).

З довідки ТОВ «Керама Експо» від 11 червня 2014 року № 1 вбачається, що позивач працює в ТОВ «Керама Експо» та за період з 01 січня 2013 року по 31 травня 2014 року їй нараховано 21250 гривень, утримано 3837 гривень 75 копійок, виплачено 17412 гривень 25 копійок (а.с. 181).

Суд першої інстанції зазначав, що з наданих сторонами документів не вбачається такої значної різниці в доходах позивача та відповідача, що є підставою для відступлення від рівності часток при визначенні розміру додаткових витрат на дитину.

Доводи апеляційної скарги стосовного того, що апелянт має сплати ј частину додаткових витрат на дитину не ґрунтуються на нормах закону та матеріалах справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення, як про це просить апелянт.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: