10 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на малолітню дитину та стягнення аліментів на дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 22 липня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_5 про її утримання та стягнення аліментів на малолітню дитину.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 18 жовтня 2013 року між нею та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб. В період шлюбу в сторін народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. З моменту народження і по даний час дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, оскільки відповідач під час вагітності залишив сім'ю та проживає окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а також не надає матеріальної допомоги їй, як матері дитини, хоча є працездатним та не має інших утриманців. ОСОБА_4 зазначає, що самостійно утримувати дитину позбавлена можливості, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, будь-якого доходу не отримує.
Ураховуючи наведене, та з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на
дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з ОСОБА_5 на її утримання кошти в розмірі 400 грн щомісячно до досягнення дитиною 3-х років, вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 16 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з

ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 16 грудня 2014 року і до досягнення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 22 липня

2015 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від

26 червня 2015 року в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі

2 000 грн змінено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 813 грн 10 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду Чернівецької області від 22 липня 2015 року в частині стягнення на користь ОСОБА_4 коштів на її утримання в розмірі 300 грн щомісячно і до досягнення ОСОБА_6 трирічного віку і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні цих позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 18 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено шлюб. В період щлюбу у сторін народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Малолітній ОСОБА_6 зареєстрований та проживає разом із позивачкою - ОСОБА_7 та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та утримання позивачки.

Відповідач 01 серпня 2013 року був прийнятий на роботу на посаду робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків і споруд

2 розряду та наказом № 923-п від 05 вересня 2014 року звільнений з роботи за згодою сторін. Відомості про подальше працевлаштування у копії трудової книжки відсутні.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, за змістом ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судами встановлено, що, відповідач не працює, але отримує мінливий, нерегулярний дохід.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір коштів на утримання позивачки по 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд апеляційної інстанції погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в цій частині, виходив з того, що відповідач офіційно ніде не працює, не перебуває на обліку в центрі зайнятості та відповідачем не надано доказів щодо неможливості сплачувати кошти на утримання дружини, а також доказів щодо перебування на його утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, наявність перешкод для працевлаштування (інвалідність, хвороба тощо), докази щодо стану його здоров'я.

Саттею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на дружину, оскільки встановив, що відповідач отримує мінливий, нерегулярний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на дружину.

Перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_5, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Чернівецької області від 22 липня 2015 року в частині стягнення аліментів на ОСОБА_4, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

В іншій частині рішення апеляційної інстанції не оскаржується, а тому судом касаційної інстанції не перевіряється.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 22 липня

2015 року в частині стягнення аліментів на ОСОБА_4 в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на малолітню дитину та стягнення аліментів на дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко