АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

СоколовоїВ.В.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Державної адміністрації залізничного транспорту України на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року у справі за позовом Державної адміністрації залізничного транспорту України до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_3, третя особа - Державне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр державної адміністрації залізничного транспорту України", про визнання недійсним деклараційного патенту України на корисну модель,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року за недоведеністю відмовлено у задоволенні позовних вимог Державної адміністрації залізничного транспорту України до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_3, третя особа - Державне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр державної адміністрації залізничного транспорту України", про визнання недійсним деклараційного патенту України на корисну модель.

Не погодившись з рішенням суду, Державна адміністрація залізничного транспорту України через свого представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т.2, а.с.110-115).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника позивача та представника третьої особи, які підтримав подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, представника Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_3 та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

14 липня 2004 року відповідачем ОСОБА_3 було подано заявку №5 на отримання патенту на корисну модель "ІНФОРМАЦІЯ_1", за результатами розгляду якої 15 березня 2005 року було внесено до Державного реєстру патентів України на корисні моделі інформацію про видачу деклараційного патенту на вказану корисну модель та було здійснено у офіційному бюлетені "Промислова власність" публікацію відомостей про видачу на неї патенту України НОМЕР_1.

Як свідчать матеріали заявки №5, відповідач ОСОБА_3 2 лютого 2012 року звернувся до закладу експертизи (ДП "Український інститут промислової власності") з клопотанням про проведення експертизи запатентованої корисної моделі "ІНФОРМАЦІЯ_1" (за патентом України НОМЕР_1) на відповідність умовам патентоздатності.

Закладом експертизи було проведено кваліфікаційну експертизу, за результатами якої заклад експертизи дійшов висновку про відповідність корисної моделі за патентом України НОМЕР_1 умові патентоздатності "промислова придатність" та "новизна" (висновок від 19 червня 2012 року №13578/ЗУ/12).

Відповідно до висновку Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності МЮ України №121/14 від 28 листопада 2014 року, відомості, які містяться в матеріалах справи, не спростовують новизну корисної моделі "ІНФОРМАЦІЯ_1", яка захищена патентом України НОМЕР_1 від 15 березня 2005 року.

За встановлених обставин, ураховуючи відомості, які містять наявні у матеріалах справи письмові докази, районний суд прийшов до висновку, що твердження позивача про невідповідність корисної моделі "ІНФОРМАЦІЯ_1" за деклараційним патентом України № 5582, виданим на підставі матеріалів заявки № 5, умові патентноздатності "новизні" є необґрунтованими, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд взяв до уваги одні та відхилив інші докази, і, як наслідок, вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (т.2, а.с.104-107).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача також не навів таких обставин.

Апеляційна скарга Державної адміністрації залізничного транспорту України, підписана на підставі довіреності ОСОБА_4 (т.2, а.с.110-113), за своїм змістом є фактично копією (повторенням змісту) позовної заяви (т.1, а.с.1-4), доводи якої отримали належну оцінку у рішенні районного суду. Доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення та доводів на спростування висновків районного суду, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Посилання у абзаці другому апеляційної скарги на те, що позивач вважає рішення районного суду таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, не підкріплене у апеляційній скарзі вказівкою, які конкретно обставини встановлені районним судом неправильно, які докази необґрунтовано прийнято чи відхилено, які норми матеріального та процесуального права порушено, невірно застосовано тощо.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної адміністрації залізничного транспорту України відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

В.В. Соколова