УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Марчук К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.09.2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.09.2014 року по даній цивільній справі ухвалено заочне рішення. 12.01.2015 року відповідачка ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення, вказавши, що вона не була повідомлена у встановленому законом порядку про розгляд справи. З розміром заочним рішенням повністю не згодна, оскільки кредитний договір з банком був укладений не з «ОСОБА_2А.», як зазначено у рішенні, а з «ОСОБА_1А.». Крім того про час та місце розгляду справи вона не була повідомлена належним чином.

Сторони у судове засідання не зявилися, про день розгляду заяви були повідомлені у встановленому законом порядку. Причина неявки суду не відома.

Перевіривши заяву відповідачки про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд вважає, що заява відповідачки ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто заочне рішення підлягає скасуванню за наявності двох умов разом:

1) якщо судом буде встановлено, що відповідач, тобто заявник, не зявився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин;

2) докази, на які посилається відповідач (заявник у цьому провадженні) мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи першу умову для скасування заочного рішення судом встановлено, що суд належним чином повідомляв відповідачку та її представника адвоката ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що відповідачка не надала докази на підтвердження обставин, що свідчать про поважність не повідомлення суду причин її неявки в судове засідання, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 229 ЦПК України, є обовязковим для відповідача при зверненні до суду з заявою про перегляд заочного рішення, суд дійшов висновку, що відсутня одна з двох підстав для скасування заочного рішення.

Розглядаючи другу умову для скасування заочного рішення, суд виходив з того, що відповідно до ст. 232 ЦПК України відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення повинен зазначити такі обставини та такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку, ухвалив би принципово інше рішення.

Таким чином, невірне зазначення у заочному рішенні від 23.09.2014 року прізвища відповідачки «ОСОБА_2А.», замість вірного «ОСОБА_1А.», не впливає на висновок суду при вирішенні даної справи, а могло бути підставою для звернення з заявою про виправлення описки у судовому рішенні, тому суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення є не обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.09.2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Г.Шатілова