Справа №591/7714/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Міліціанов Р. В.
Номер провадження 22-ц/788/196/15 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Шевченка В. А. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2014 року позов ПАТ «ВТБ Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № R3В з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих за період з 14 січня 2014 року по 14 липня 2014 року в сумі 101205,00 грн.; заборгованість за відсотками з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих за період з 14 січня 2014 року по 14 липня 2014 року в сумі 7616,63 грн.; щомісячну комісійну винагороду в сумі 11838,00 грн., пеню за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту за період з 14 січня 2014 року по 14 липня 2014 року в сумі 3000,00 грн., всього: 123659,63 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2014 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2014 року по справі за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, порушення норм процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати і передати справу на новий розгляд.

При цьому зазначає, що не згоден з сумою заборгованості та достроковим стягненням всієї заборгованості за кредитним договором. Вважає, що судом було вирішено питання про права та обов'язки його дружини, яка не брала участі у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника позивача ПАТ «ВТБ Банк» - Павленка А.А., який заперечував проти доводів скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13 грудня 2013 року між сторонами укладено кредитний договір № R3В, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 100000 грн. зі сплатою 12 % річних та з кінцевим терміном повернення 13 грудня 2017 року (а.с. 7-17).

Банк свої зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши йому кредит в обумовленій в договорі сумі.

Факт укладення договору та отримання зазначеної суми у позивача відповідач не заперечує, проте, всупереч п.п. 4.2, 4.3, 5.1 кредитного договору свої зобов'язання не виконує і станом на 14 липня 2014 року має заборгованість на загальну суму 129147,29 грн. (а.с. 19-22).

Відповідно до розрахунку банку заборгованість складається з:

1) боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних - 101205,00 грн., в тому числі: поточна заборгованість за кредитом 89931,45 грн., заборгованість за простроченим кредитом 10068,55 грн., інфляційні втрати 1117,74 грн., 3 % річних 87,26 грн.

2) боргу за відсотками з урахуванням 3% річних, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів 7616,63 грн., в тому числі: сума простроченої заборгованості за відсотками 5980,29грн., 3% річних 52,26грн., інфляційні втрати 599,45грн., сума заборгованості за відсотками 984,63 грн.

3) щомісячної комісійної винагороди за управління кредитом 11838,00 грн., в тому числі: поточна заборгованість 1690,00 грн., прострочена заборгованість 10140,00 грн.

4) пені за несвоєчасну сплату відсотків та кредиту 8487,66 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ПАТ «ВТБ Банк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови зобов'язання, тому, відповідно до умов укладеного договору, у позивача виникло право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, відсотків, пені, 3% річних та інфляційних. При цьому, суд зменшив розмір нарахованої пені до 3000 грн.

Рішення суду в частині зменшення розміру пені ПАТ «ВТБ Банк» не оскаржує.

Колегія суддів вважає, що висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Так, згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 527, ст. 599 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На виконання п. п. 4.2, 4.3 умов договору відповідач зобов'язався сплачувати щомісячно, відповідно до графіку повернення кредиту і сплати відсотків та розрахунку вартості супутніх послуг, комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,69 відсотка від початкової суми кредиту, повертати кредит, відсотки, комісію до 13 числа кожного місяця (дата списання Банком платежів) відповідно до графіку, який є невід'ємною частиною кредитного договору та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплату відсотків, комісійної винагороди, інших супутніх платежів.

Відповідно до п. 5.1 договору у разі прострочення зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, відповідач зобов'язується сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочення зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи наведені положення Закону, а також факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо права банку вимагати дострокового повернення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми, щомісячної комісійної винагороди та пені.

В обґрунтування свого позову ПАТ «ВТБ Банк» навело відповідні розрахунки складових заборгованості ( а.с. 19-22 ), які відповідачем належними доказами не спростовані.

Оспорюючи в апеляційній скарзі суму заборгованості, ОСОБА_3 своїх розрахунків боргу суду також не надав.

Твердження заявника апеляційної скарги про намір своєчасно сплачувати чергові платежі, не є підставою для скасування ухваленого у справі рішення.

Сторонам роз'яснено право укласти мирову угоду на стадії апеляційного провадження, проте мирова угода укладена не була.

Ухвалене у справі рішення не перешкоджає відповідачу вирішити питання щодо укладення мирової угоди і на стадії його виконання.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом було вирішено питання про права та обов'язки дружини відповідача, яка не брала участі у справі, є безпідставними. Крім того, вона не позбавлена можливості звернутись до суду за захистом своїх прав, якщо вважає, що при укладенні договору кредиту були порушені її права чи охоронювані законом інтереси.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -