Справа № 442/4990/14 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/783/4912/15 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю представника ПАТ «УкрСиббанк» -Романової Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

14 липня 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 0 у розмірі 88 876,75 дол. США, що станом на 19.06.2014 року за курсом НБУ 11,827596 грн. за 1 долар США еквівалентно 1051198,29 грн.; за кредитним договором № 0 у розмірі 9676,20 дол. США, що станом на 19.06.2014 року за курсом НБУ 11,827596 грн. за 1 долар США, еквівалентно 114555,73 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 3654 гривень, а саме в рівних частках з кожного по 1827 гривень.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 82104, АДРЕСА_1) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський, 60) заборгованість за кредитним договором № 0 (реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 1) у розмірі 88 876,75 доларів США (вісімдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят шість доларів США 75 центів), що станом на 19.06.2014 року за курсом НБУ 11,827596 грн. за 1 долар США еквівалентно 1 051 198,29 гривень, з яких: 80 022,77 доларів США (що еквівалентно 946 476,99 гривень), 8 131,60 доларів США (що еквівалентно 96 177,28 гривень), 212,45 доларів США (що еквівалентно 2 512,77 гривень), 509,93 доларів США (що еквівалентно 6 031,25 гривень).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 82104, АДРЕСА_1) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський, 60) заборгованість за кредитним договором № 0 (реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 1) у розмірі 9676,20 доларів США (дев'ять тисяч шістсот сімдесят шість доларів США 20 центів), що станом на 19.06.2014 року за курсом НБУ 11,827596 грн. за 1 долар США еквівалентно 114555,73 гривень, з яких: 9372,86 доларів США (що еквівалентно 111067,24 гривень), 294,39 доларів США (що еквівалентно 3488,49 гривень), 3,16 долари США (що еквівалентно 37,45 гривень), 5,79 доларів США (що еквівалентно 68,61 гривень).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський, 60) витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3, вважає його незаконним, необґрунтованим і таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні неправильно зазначено, що ним визнано позов в суді першої інстанції, оскільки ним було підтверджено лише факт існування заборгованості, розмір якої він не уточняв. Зазначає, що з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням до моменту подання позову до суду пройшло більше як 6 місяців, а тому порука на момент звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості була вже припинена. Крім цього, жоден із відповідачів не отримував повідомлень від позивача з вимогами дострокового погашення усіх платежів по кредиту, що свідчить про відсутність належного повідомлення боржника та поручителя. Стверджує, що судом не було взято до уваги того, що позивачем не виконано належним чином обов'язок повідомити позичальника про вимогу дострокового погашення кредиту. Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2015 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідачі в судове засідання апеляційної інстанції у черговий раз не з'явились, хоча належним чином за вказаною ними адресою були повідомлені про дату судового засідання, проте поштові відправлення із повісткою повернулися без вручення адресатам з незалежних від суду причин - за закінченням терміну зберігання (а.с. 145-146, 147-148), тому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що такі повістки вручені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «УкрСиббанк» -Романової Ю.Л., перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз'яснено, що, перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права. При перегляді судових рішень необхідно виходити з повноважень суду апеляційної інстанції, визначених статтею 307 ЦПК, і відповідних їм підстав щодо перегляду судових рішень в апеляційному порядку, передбачених статтями 308-311 ЦПК. При цьому апеляційний суд керується статтею 307 ЦПК (відповідним пунктом) та нормою ЦПК, що визначає підстави перегляду судового рішення в такому разі, і відповідно до неї та наданих суду апеляційної інстанції повноважень формулює резолютивну частину своєї ухвали чи рішення.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Колегія суддів приходить до переконання, що дане рішення суду в основному відповідає таким вимогам закону за виключенням солідарного стягнення з відповідачів судового збору.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3,суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_4 належним чином не виконує умови кредитних договорів, укладених з ПАТ «УкрСиббанк», а поручитель ОСОБА_3 умов договорів поруки, тому вимоги позивача є підставними та підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається наступне.

27.03.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року, згідно внесених змін у статут, повне найменування банку є - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 1), відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 90 000,00 доларів США, та зобов'язана повертати наданий кредит і сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1 015,00 доларів США 27 числа кожного місяця і повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27.03.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (а.с. 11-14).

10.05.2011 року між тими самими сторонами укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до кредитного договору № 0, внесено зміни: змінено розмір ануїтетного платежу на 969,86 дол. США; перенесено строки сплати нарахованих процентів за період з 27.02.2011 року по 26.03.2011 року на 27.03.2012 року, а з 27.03.2011 року по 26.04.2011 року на 27.04.2012 року. Для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору зазначений при його укладанні № 0 так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 1. За користування кредитним коштами ОСОБА_4 зобов'язалась сплатити проценти у розмірі 12,50 % річних, а за користування кредитними коштами понад строк встановлений договором - у подвійному розмірі. За умовами договору розмір процентної ставки може бути змінений (а.с. 48-49).

29.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 1), відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 53000,00 доларів США, та зобов'язана повертати наданий кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 600,00 доларів США 28 числа кожного місяця і повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27.04.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (а.с. 50-53).

10.05.2011 року між тими самими сторонами укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до кредитного договору № 0, внесено зміни: змінено розмір ануїтетного платежу на 139,73 дол. США; перенесено строки сплати нарахованих процентів за період з 27.02.2011 року по 26.03.2011 року на 27.03.2012 року, а з 27.03.2011 року по 26.04.2011 року на 27.04.2012 року. Для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору зазначений при його укладанні № 0 так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 1. За користування кредитним коштами ОСОБА_4 зобов'язалась сплатити проценти у розмірі 12,50 % річних, а за користування кредитними коштами понад строк встановлений договором - у подвійному розмірі. За умовами договору розмір процентної ставки може бути змінений (а.с. 54-55).

10.05.2011 року в забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по кредитному договору № 0 (№ 0) між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір поруки № 246957 (а.с. 56-58).

10.05.2011 року в забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по кредитному договору № 0 (№ 1) між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір поруки № 246958 (а.с. 59-61).

Згідно п. 1.3. вищевказаних договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених договором. Відповідно з п. 1.4. відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Пунктом 3.1. встановлено, що договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобов'язань боржника в рахунок виконання зобов'язань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яке настане раніше.

З копій вимог від 05.05.2014 року щодо заборгованості по Кредитних договорах № 0 від 27.03.2008 року та № 0 від 29.04.2008 року, надісланих на адресу боржника ОСОБА_4 (а.с. 35-36, 62-63), які були їй вручені 13.05.2014 року, що підтверджується копіями рекомендованих повідомленнь (а.с. 39, 44), вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» повідомляло останню про усунення порушень нею - позичальником строків погашення по кредитах на 32-й день з дня отримання вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику вимоги про дострокове повернення кредитів, вимагав виконання зобов'язань по заборгованості та повернення сум кредитів в повному обсязі.

Позивачем представлено копії вимог від 05.05.2014 року адресовані поручителю ОСОБА_3 (а.с. 37-38, 42-43) щодо заборгованості по Кредитних договорах № 0 від 27.03.2008 року та № 0 від 29.04.2008, якими ПАТ «УкрСиббанк» повідомляв останнього про заборгованості допущені позичальником по кредитах, та вимагав її погашення на 32-й день з дня отримання вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику вимоги про дострокове повернення кредитів, вимагав виконання зобов'язань по заборгованості та повернення сум кредиту в повному обсязі. Дані вимоги ОСОБА_3 не були вручені та повернуті «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується копією рекомендованого повідомлення та квитанцією (а.с. 45, 45 на звороті).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Згідно цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошима, боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 530 ч. 1 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного судочинства.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

З урахуванням зазначених правових норм та предствлених розрахунків, колегія суддів приходить до висновку, що всупереч умов кредитних договорів ОСОБА_4 припинила здійснювати платежі для погашення заборгованості по кредитах: по договору № 0 - з 28 січня 2014 року (а.с. 25), а по договору № 0 - з 28 лютого 2014 року (а.с. 21 на звороті).

Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України.

Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання (у справі, що переглядається - по кредитних договорах № 0, № 0 - відповідно до 27 березня та 27 квітня 2029 року) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Згідно матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору виникла заборгованість по кредиту, відсотках та пені. Представлені позивачем суду розрахунки їх нарахування, повністю відповідають умовам кредитного договору.

Будь-яких належних доказів на спростування розміру заборгованості відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не представлено.

Колегія суддів приходить до переконання, що заборгованість по кредитному договору № 0 станом на 19.06.2014 року становить 88 876,75 дол. США з яких: 80 022,77 дол. США - заборгованість за кредитом та 8 131,60 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 212,45 дол. США - розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту, 509,93 дол. США - розмір пені за несвоєчасне погашення відсотків.

Крім того, заборгованість по кредитному договору № 0 станом на 19.06.2014 року становить 9 676,20 дол. США з яких: 9 372,86 дол. США - заборгованість за кредитом та 294,39 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3,16 дол. США - розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту, 5,79 дол. США - розмір пені за несвоєчасне погашення відсотків.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що кредитними договорами сторони встановили, як строк їх дії так і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У зв'язку з порушенням боржником умов кредитних договорів - графіка погашення платежів та відповідно виникненням заборгованості, кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 12.1 кредитних договорів право на односторонню зміну умов даних договорів, надіславши 05.05.2014 року ОСОБА_4 вимоги про дострокове повернення всіх сум по кредитах та пов'язаних із ними платежів, які були вручені їй 13.05.2014 року, у зв'язку з чим змінив строк виконання основного зобов'язання по кредитних договорах№ 0, № 0 відповідно з 27 березня 2029 року та 27 квітня 2029 рокуна 22 червня 2014 року.

Згідно роз'яснень пункту 24 постанови від 30 березня 2012 року № 5 пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

05.05.2014 року ПАТ «УкрСиббанк» також були надіслані аналогічні вимоги і до поручителя, проте указані поштові відправлення були повернуті банку з відміткою поштової служби: «за закінченням терміну зберігання».

Пунктом 5.7. укладених договорів поруки встановлено, що «листування між сторонами за цим договором здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій сороні на її адресу, що визначена у розділі 6 цього договору. Підтвердження факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що посвідчує факт відправки або вручення, або отримання повідомлення».

Тому лише та обставина, що поручителем вказані вимоги не отримані, не може свідчити про невиконання Банком своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством та договорами поруки щодо направлення повідомлення поручителю, оскільки такі позивачем були направленні поручителю на адресу, що зазначена в п. 6 укладених договорів поруки, а їх повернення з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», свідчить про те, що відповідач ОСОБА_3 не з'явився для її отримання.

Отже, якщо кредитором, на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінено строк виконання основного зобов'язання, то і передбачений ч. 4 статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Як вбачається з умов договору кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 27 числа кожного місяцяпо кредитному договору № 0 від 27.03.2008 року та 28 числа кожного місяцяпо кредитному договору № 0 від 29.04.2008 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Необхідно зазначити, що у разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється лише в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

В той же час правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Також слід зазначити, що по кредитному договору № 0 від 27.03.2008 року сума дострокового стягнення по тілу кредиту становить 77 566,69 дол. США та 9 245,25 дол. США по договору № 0 від 29.04.2008 року.

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_4 припинила здійснювати платежі для погашення заборгованості по кредитах: по договору № 0 - з лютого 2014 року (а.с. 25), а по договору № 0 - з березня 2014 року (а.с. 21 на звороті).

З позовом в суд про стягнення заборгованості до боржника та поручителя позивач звернувся 14 липня 2014 року.

Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову.

Вищенаведеним спростовується доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі щодо припинення поруки ОСОБА_3 за договорами поруки № 246957, № 246958, укладеними між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» 10.05.2011 року.

На підставі викладеного вище, колегія приходить до переконання, що вимога позивача про солідарне стягнення суми заборгованості з боржника та поручителя є підставною.

У зв'язку з необхідністю приведення резолютивної частини рішення міськрайонного суду в частині стягнення заборгованості у відповідність до заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку - викласти рішення в цій частині у новій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Проте, суд першої інстанції помилково стягнув солідарно з відповідачів у користь позивача судовий збір, оскільки відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України передбачена солідарна відповідальність лише за виконання обов'язку, який встановлений законом або договором, а тому з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 слід стягнути в користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» понесені судові витрати порівну з кожного - по 1 827,00 грн.

Виходячи з наведеного, колегія суддів перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі, проте ухвалив рішення в частині стягнення судового збору з неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до ст. 309 ЦПК України є підставою для його зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський, 60) витрат по сплаті судового збору в сумі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні - змінити, визначивши замість «солідарно» - «порівну» - «по 1 827,00 грн. (одній тисячі вісімсот двадцять сім гривень) з кожного».

Викласти рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2015 року в новій редакції:

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський, 60) заборгованість за кредитним договором № 0 (реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 1) у розмірі 88 876,75 дол. США (вісімдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят шість доларів США 75 центів), що станом на 19.06.2014 року за курсом НБУ 11,827596 грн. за 1 долар США еквівалентно 1 051 198,29 грн., з яких:

80 022,77 дол. США (що еквівалентно 946 476,99 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі 2456,08 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом з 27.03.2013 року по 19.06.2014 року;

8 131,60 дол. США (що еквівалентно 96 177,28 грн.) - прострочена заборгованість за процентами з 27.07.2013 року по 30.05.2014 року;

212,45 дол. США (що еквівалентно 2 512,77 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 19.06.2013 року по 19.06.2014 року;

509,93 дол. США (що еквівалентно 6 031,25 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами з 19.06.2013 року по 19.06.2014 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський, 60) заборгованість за кредитним договором № 0 (реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 1) у розмірі 9 676,20 дол. США (дев'ять тисяч шістсот сімдесят шість доларів США 20 центів), що станом на 19.06.2014 року за курсом НБУ 11,827596 грн. за 1 долар США еквівалентно 114555,73 грн., з яких:

9 372,86 дол. США (що еквівалентно 111067,24 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі 127,61 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом з 28.03.2014 року по 19.06.2014 року;

294,39 дол. США (що еквівалентно 3488,49 грн.) - прострочена заборгованість за процентами з 28.02.2013 року по 28.05.2014 року;

3,16 дол. США (що еквівалентно 37,45 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 02.08.2013 року по 19.06.2014 року;

5,79 дол. США (що еквівалентно 68,61 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами з 02.08.2013 року по 19.06.2014 року.

Стягнути порівну з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський, 60), понесені витрати по сплаті судового збору - по 1 827,00 грн. (одній тисячі вісімсот двадцять сім гривень) з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

Копняк С.М.