Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Придачук О.А.

при секретарі - Бомбушкар В.П.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Чопської міської ради про виселення,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Чопської міської ради про виселення.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № MKH7GA00000021 від 23.06.2008 року ОСОБА_2, отримав кредит у розмірі 16510,92 доларів США, з кінцевим терміном повернення 23.06.2013 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2, 23.06.2008 року було укладено договір іпотеки МKH7GA00000021, згідно з яким останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 52,50 кв.м., житловою площею 29,40 кв.м., що розташована за адресою: м. Чоп, вул. Квіткова, 76/2, яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_8 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав у звязку з чим утворилась заборгованість.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16 березня 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором МKH7GA00000021 від 23.06.2008 року в розмірі 28471,30 доларів США, звернуто стягнення на квартиру загальною площею 52,50 кв.м., житловою площею 29,40 кв.м., що розташована за адресою: м. Чоп, вул. Квіткова, будинок 76, квартира, 2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, з отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу.

На підставі наведеного позивач просить суд виселити із зняттям з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою: м. Чоп, вул. Квіткова, будинок 76, квартира,2.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позову посилаючись на те, що у відповідності до ч.2 ст.109 ЖК Української РСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Спірна квартира, що є предметом іпотеки не була придбана за рахунок кредиту, ОСОБА_2 отримав її у спадщину у 2006 році, а договір кредиту був укладений у 2008 році для споживчих цілей. У звязку з цим, виселення та зняття з реєстраційного обліку мешканців з будинку без надання іншого приміщення для постійного проживання є незаконним.

Крім того, зазначає, що ПАТ КБ «Приватбанк» двічі зверталось із позовами до суду щодо виселення власника та членів його сімї із заставного майна у звязку із зверненням стягнення на предмет іпотеки на підставі ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. 109 ЖК Української РСР, однак в задоволенні таких судами було відмовлено.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та представник третьої особи органу опіки та піклування Чопської міської ради в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2008 року між позивачем та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір № MKH7GA00000021, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 16510,92 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, строком по 23.06.2013 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2, 23.06.2008 року було укладено договір іпотеки МKH7GA00000021, згідно з яким останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 52,50 кв.м., житловою площею 29,40 кв.м., що розташований за адресою: м. Чоп, вул. Квіткова, 76,2, яке належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16 березня 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором МKH7GA00000021 від 23.06.2008 року в розмірі 28471,30 доларів США, звернуто стягнення на квартиру загальною площею 52,50 кв.м., житловою площею 29,40 кв.м., що розташований за адресою: м. Чоп, вул. Квіткова, будинок 76, квартира, 2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, з отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У відповідності до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 26 травня 2014 року ОСОБА_2 запропоновано добровільно звільнити квартиру, що розташована за адресою: м. Чоп, вул. Квіткова, будинок 76,квартира,2, разом з усіма незареєстрованими у предметі іпотеки членами сімї та іншими мешканцями.

Доказів отримання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вимоги про виселення, представником позивача суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч.2 ст.109 ЖК Української РСР, встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11027013 від 23.06.2006 року квартира, що розташована за адресою: м. Чоп, вул. Квіткова, 76/2, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.05.2006 року. Вказана квартира обтяжена іпотекою на підставі договору від 23 червня 2008 року.

З довідки наданої Чопською міською радою №03-15/1046 від 02.06.2015 року слідує, що у розпорядженні Виконавчого комітету Чопської міської ради відсутнє житло для надання в постійне користування особам в порядку ч.2 ст.109 ЖК України.

Таким чином, враховуючи, що в іпотеку передано житло, яке було придбане не за рахунок отриманих кредитних коштів, тому суд вважає, що відсутні підстави для виселення та зняття з реєстраційного обліку відповідачів із зазначеної квартири без надання їм іншого постійного житла.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15, згідно якої за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення

Крім того, судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16.03.2012 та рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29 квітня 2014 у задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо виселення ОСОБА_2 та інших осіб, з квартири, що розташована за адресою: м. Чоп, вул. Квіткова, 76/2, уже було відмовлено.

Керуючись ст. 109 ЖК Української РСР, ст.ст. 39, 40 ЗУ «Про іпотеку, ст.ст. 14, 15, 30, 60, 81, 88, 208, 209, 215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Чопської міської ради про виселення, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9