Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності, встановлення порядку користування будинком за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 25 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 25 вересня 2014 року,

встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 30 квітня 1977 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Згідно договору купівлі-продажу від 29 лютого 1988 року ними як подружжям придбано житловий будинок по АДРЕСА_1, який оформлено на ОСОБА_6

7 вересня 2007 року ОСОБА_6 помер, після смерті якого відкрилась спадщина на зазначене майно. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом вона успадкувала ј частину спірного будинку, інші ѕ частини успадкували діти - відповідачі у справі.

Вважала, що поділ спадщини проведено незаконно, оскільки вона мала право на Ѕ частину будинку як дружина померлого, а після смерті чоловіка відкрилась спадщина лише на Ѕ частку будинку, належного померлому на чотирьох спадкоємців і їй повинна була надана додатково ще 1/8 частка будинку, а всього 5/8 часток, а відповідачам перейти у спадщину по 1/8 частці кожному. Оскільки між сторонами виникають непорозуміння з приводу володіння та користування нерухомим майном, просила встановити порядок користування будинком.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від

25 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 25 вересня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 серпня 2009 року, видане на ім'я ОСОБА_5 в частині посвідчення права на спадщину на 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 серпня 2009 року, видане на ім'я ОСОБА_6 в частині посвідчення права на спадщину на 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 серпня 2009 року, видане на ім'я ОСОБА_6 в частині посвідчення права на спадщину на 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що спадкове майно придбано під час шлюбу позивача та спадкодавця, а отже, відповідно до ст. 22 КпШС УРСР, яка діяла в період виниклих правовідносин, є спільною сумісною власністю подружжя, і кожному належить Ѕ його частина.

За таких обставин у суду були законні підставі для визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом в частині часток на спадщину.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Малинського районного суду Житомирської області від 25 червня

2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від

25 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова