12 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя;
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 10 грудня 1999 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу ними було придбано 2/9 частини квартири АДРЕСА_1 в
м. Києві та автомобіль Тоуоta Corolla, державний номерний знак
НОМЕР_1. Просила в порядку поділу даного майна виділити їй автомобіль Тоуоta Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1, а відповідачу залишити 2/9 частини квартири АДРЕСА_1.
У травні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.
На обґрунтування зустрічних позовних вимог з урахуванням уточнень зазначав, що з грудня 1999 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Сімейні стосунки останніми роками складались непросто. Тому просив виділити йому 2/9 частини квартири АДРЕСА_1 в
м. Києві, позивачу залишити сімейні заощадження у вигляді грошової суми в розмірі 140 000 грн, майнові права на отримання яких вона набула згідно рішення суду у кримінальній справі ОСОБА_8, електропобутову техніку, речі та меблі, які знаходяться в квартирі АДРЕСА_3 в
м. Києві загальною вартістю 26 508 грн, проведені ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_3 загальною вартістю
21 336 грн 75 коп., автомобіль Тоуоta Corolla, державний номерний знак
НОМЕР_1, визнати спільною власністю із визначенням рівних часток кожного у праві власності на даний автомобіль.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 серпня

2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до

ОСОБА_5 про поділ майна подружжя задоволено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задоволено частково. Поділено спільне майно подружжя та виділено у власність ОСОБА_4 автомобіль Toyota Corolla, номер шасі НОМЕР_2, державний номерний знак

НОМЕР_1, вартістю 142 943 грн 40 коп., телевізор марки Samsung вартістю 900 грн, телевізор марки LG вартістю 300 грн, пральну машину марки BOSCH вартістю 2 000 грн, пилосос марки Samsung вартістю 700 грн, праску марки BOSCH вартістю 250 грн, мийку для посуду марки «Фраграніт» вартістю 2 400 грн, мікрохвильову піч вартістю 250 грн, меблеву стінку для кухні вартістю 12 600 грн, меблі дитячої кімнати вартістю 6 720 грн, тюнер ORTON 4050C вартістю 88 грн, тюнер Sky Gate Net вартістю 300 грн, всього майна на загальну суму 169 451 грн 40 коп. Виділено у власність

ОСОБА_5 2/9 частини квартири АДРЕСА_1 в

м. Києві вартістю 139 080 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 різницю вартості майна в розмірі 15 185 грн

70 коп. В задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року рішення Святошинського районного суд м. Києва від 18 серпня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та задовольняючи частково зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), встановивши фактичні обставини справи, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та часткове задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 серпня

2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко