У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної Н.А.,
Іваненко Ю.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 7 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 1 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що він працював у державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1». Під час роботи у 1976 році, 1981 році та 23 грудня 1986 року з ним сталися нещасні випадки на виробництві, внаслідок яких він втратив 55% працездатності. Висновком МСЕК від 23 серпня 1995 року йому вперше встановлено 30% втрати працездатності за останнім нещасним випадком, у зв'язку з чим відповідач сплачував йому щомісячні суми відшкодування шкоди до 1 квітня 2001 року на підставі Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472.

Посилаючись на те, що відповідач в порушення п. 39 вказаних Правил не виплатив одноразову допомогу, просив суд зобов'язати державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» нарахувати та виплатити йому одноразову допомогу по трудовому каліцтву від 23 грудня 1986 року, зобов'язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію в зв'язку з несвоєчасною виплатою одноразової допомоги за період з 23 серпня 1995 року по день фактичної її виплати в порядку, встановленому ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та постановою Кабінету Міністрів України № 1427 від 20 грудня 1997 року, а також стягнути з відповідача 16 500 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом.

Рішенням Вугледарського міського суду від 7 липня 2014 року позов задоволено частково.

Ухвалено нарахувати та виплатити ОСОБА_4 одноразову допомогу по трудовому каліцтву від 23 грудня 1986 року.

Зобов'язано державне підприємство «Шахтоуправління ((Південнодонбаське № 1» нарахувати та виплатити ОСОБА_4 грошову компенсацію в зв'язку з несвоєчасною виплатою одноразової допомоги за період з 23 серпня 1995 року по день фактичної її виплати в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 276 від 26 травня 1992 року, тобто виходячи із середньої заробітної плати гірничого робітника очисного забою п'ятого розряду за січень-квітень 1992 року з наступним перерахуванням щомісячної суми відшкодування шкоди на коефіцієнт підвищення часових тарифних ставок на підприємстві.

Стягнуто з державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 1 500 гривень.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 1 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання нарахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасну виплату одноразової допомоги скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та змінити рішення суду першої інстанції, ухваливши нове про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання нарахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасну виплату одноразової допомоги та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову в цій частині, апеляційний суд виходив з того, що така допомога носить разовий характер, а тому дійшов правильного висновку, що норми ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» застосовуються до тих грошових доходів, які не мають разового характеру.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 7 липня 2014 року в частині, залишеній без змін рішенням апеляційного суду Донецької області від 1 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 1 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М. Горелкіна Н.А.
Іваненко Ю.Г.