АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/418/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1516/15Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Акопян В.І.

Суддів: Одринської Т.В., Гальонкіна С.А.

При секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Київського районного суду м.Полтави від 27 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Акопян В.І., -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 27 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

З рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, та задовольнити позовні вимоги банку. Вказували на неналежне дослідження судом доказів у справі, невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічного з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що 13 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір №б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-11).

Відповідач підписом у Заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Внаслідок неналежного виконання умов договору за відповідачем станом на 31.10.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 12457,07 грн., яка складається з 2993,48 грн. заборгованості за кредитом; 8394,21 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 569,38 грн. штрафу (процента складова), що підтверджується розрахунком (а.с.4-6).

27 березня 2015 року в судовому засіданні при розгляді справи місцевим судом відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованості, оскільки ПАТ КБ « ПриватБанк» пропустив термін позовної давності (а.с.62).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній раз відповідач вніс кошти на картковий рахунок у листопаді 2008 року, в той час як позов про стягнення кредитної заборгованості пред"явлено банком у січні 2014 року (а.с. 81).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки стаття 257 ЦК України.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Отже, згідно з умовами кредитного договору та змістом зазначених правових норм, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, яка згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, оскільки дія кредитної картки закінчилась 13.04.2008 року (а.с.7,зворот), а останній платіж відповідачем здійснено ще у листопаді 2008 року, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що позивач звернувся до суду з даним позовом поза межами загальної позовної давності, визначеної нормами ст. 257 ЦПК України, про застосування якої заявлено стороною відповідача; та з цих підстав відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, обґрунтовано відмовив у задоволенні заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Посилання в апеляційній скарзі на продовження строку дії картки та кредитного договору, як на підставу для задоволення позову, не ґрунтується на належних доказах та не спростовує встановлених судом при вирішенні даного спору обставин, яким дана відповідна правова оцінка. Погашення по кредитному рахунку шляхом списання з зарплатної картки 15 травня 2012 року, 26 листопада 2012 року та 13 червня 2012 року були проведені поза строками позовної давності, вони не переривали і не поновлюють строк позовної давності.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ч. 1, ст. 314 ч. 1 п. 1, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 27 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.І.Акопян

Судді: Т.В.Одринська С.А.Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян