АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 02/2-3029/11
№ апеляційного провадження:22-ц/796/14132/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Куренков Є.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

18 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 грудня 2011 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП , -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 грудня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в порядку регресу 565 грн. 02 коп. сплаченого відшкодування.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в порядку регресу 4949 грн. 78 коп. сплаченого відшкодування.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ПрАТ «Інго Україна» подав апеляційну скаргу, в якій просив суд рішення в частині стягнення на користь позивача з ПрАТ «АСК «Інго Україна» 4949,78 грн. та судові витрати скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у січні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми в порядку регресу, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 6 травня 2008 року між ОСОБА_4 та ВАТ «НАСК «Оранта» укладено договір № К405-031/08/СТ добровільного страхування транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мазда-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

26 листопада 2008 року о 8 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Ніссан, державний номер НОМЕР_1 на перехресті вулиці Урлівська та вулиці Ахматової в м. Києві, рухаючись по другорядній дорозі вулиці Урлівська, не надала дорогу автомобілю Мазда, державний номер НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі - вулиці Ахматовій, що призвело до зіткнення зазначених автомобілів та їх пошкодження, тим самим порушила п. п. 16.1 ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та піддана адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

28 січня 2009 року та 16 березня 2009 року позивачем перераховане страхове відшкодування ОСОБА_4 розмірі 26 065,02 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 000614 та № 000230.

Зазначили, що 2 жовтня 2009 року ЗАТ АСК «Інго Україна» виплатила ВАТ НАСК «Оранта» страхове відшкодування за полісом № ВС/2542495 у розмірі 20 550,22 грн. тобто не у повному обсязі.

Також зазначили, що 13 квітня 2010 року ВАТ НАСК «Оранта» направило ОСОБА_3 регресну вимогу, проте на розрахунковий рахунок позивача кошти не надійшли.

У зв'язку із викладеним, просили суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ВАТ НАСК «Оранта» суму у розмірі 1065,02 грн., стягнути з ЗАТ АСК «Інго Україна» на користь позивача суму у розмірі 4 449,78 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 листопада 2008 року, приблизно о 8 годині 30 хвилин на перехресті вулиці Урлівська та вулиці Ахматової в м. Києві сталася ДТП з вини, ОСОБА_3, яка керувала автомобілем Нісан державний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП автомобілю Мазда державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4, завдано механічні ушкодження. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2008 року ОСОБА_3 визнано винною у вчинені ДТП та притягнуто до адміністративною відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ЗАТ «АСК «Інго Україна» відповідно до Полісу № 250576387.

28 січня 2009 року та 16 березня 2009 року позивачем перераховано страхове відшкодування розмірі 26 065,02 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 000614 та № 000230.

2 жовтня 2009 року ЗАТ АСК «Інго Україна» виплатила ВАТ НАСК «Оранта» страхове відшкодування за полісом № ВС/2542495 у розмірі 20 550,22 грн.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За положенням ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав їх обґрунтованими.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правова відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, оскільки судом першої інстанції враховано зазначену обставину відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 24 січня 2009 року (а..с. 7, 9).

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що АСК «ІНГО Україна» безпосередньо ОСОБА_4 було сплачено 2 квітня 2009 року 2752 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме - з розрахунку страхового відшкодування, 2752 грн. - сума франшизи, визначеної ВАТ НАСК «Оранта» та ОСОБА_4 при укладанні договору добровільного страхування транспортного засобу, врахована позивачем та зменшено розмір страхового відшкодування на суму франшизи.

Позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення суми франшизи, виплаченої ПрАТ «Інго Україна» ніким не заявлялося.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог правильним.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді