26 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Барановської Л.В.
при секретарі: Редька О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_6, та за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, встановлення порядку користування квартирою, -
У червні 2014 року ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, встановлення порядку користування квартирою.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого 23.11.2011 ОСОБА_8. Встановлено порядок користування приміщенням квартири АДРЕСА_1, відповідно до якого виділено в користування ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ізольовану жилу кімнату площею 14,9 кв.м., а ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 дві ізольовані жилі кімнати площею 17,0 кв.м. та 10,0 кв.м. Місця загального користування залишено у спільному користуванні співвласників квартири.

В апеляційній скарзі представник відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить суд скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що зазначені в оскаржуваному рішенні обставини не відповідають дійсності.

Справа 753/10348/14
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1807/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Трусова Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 24.11.1999 квартира АДРЕСА_1 була набута у власність ОСОБА_8, його сином ОСОБА_1, дочкою ОСОБА_7, дружиною сина ОСОБА_2 та онуком ОСОБА_3 в рівних частках на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

29.11.1999 право власності на зазначену квартиру було зареєстровано КМБТІ за реєстровим № 1408.

23.11.2011 ОСОБА_8 помер, залишивши заповіт, відповідно до якого належну йому 1/5 частину квартири заповіт ОСОБА_6

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, у грудні 2011 року законні представники малолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_5 та ОСОБА_7 звернулися до Сьомої КДНК із заявою про прийняття спадщини.

У лютому 2014 року ОСОБА_5 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус повідомив про неможливість видачі свідоцтва через ненадання правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

В ході судового розгляду справи встановлено, що свідоцтво про право власності на житло від 24.11.1999 знаходиться у ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які ухиляються від надання вказаного свідоцтва позивачу для оформлення свідоцтва про право на спадщину, що порушує право спадкоємця на одержання правовстановлюючого документа на успадковане нерухоме майно.

Згідно ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як встановлено судом, співвласниками спірної квартири є члени двох сімей, між якими склалися неприязні стосунки з приводу користування квартирою. Спірна квартира не може бути поділена в натурі, оскільки неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які могли б використовуватися як окремі квартири.

Із технічного паспорту спірна квартира складається із трьох ізольованих житлових кімнат площею 14,9 кв.м., 10 кв.м. та 17 кв.м., а також місць загального користування: кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору вбудованої шафи, двох лоджій.

Загальна жила площа квартири складає 41,9 кв.м., тому на кожного із співвласників припадає в користування по 8,38 кв.м. жилої площі.

За запропонованим позивачами варіантом порядку користування квартирою частка ОСОБА_7 та малолітнього ОСОБА_6 буде меншою на 1,86 кв.м. від розміру частки, яка припадає на їх спільну частку у праві власності, а частка ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 буде перевищувати на 1,86 кв.м. розмір частки, яка припадає на їх спільну частку у праві власності.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки визначений позивачами порядок користування квартирою між сторонами уже склався, а враховуючи розміри та конструктивні особливості квартири, іншого варіанту порядку користування встановити неможливо

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідає обставинам справи та доказам у справі, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_6, та за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, встановлення порядку користування квартирою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: