У х в а л а

іменем україни

4 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Коротуна В.М.,
Штелик С.П.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 2 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» (далі - ДП «РАРЗ») про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 2 грудня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП «РАРЗ» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 9 січня 2014 року по 22 жовтня 2014 року у розмірі 52 354,54.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із ухваленими судовими рішеннями, ДП «РАРЗ» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

ДП «РАРЗ» оскаржує судові рішення лише в частині задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відтак в іншій частині зазначені судові рішення з огляду на норми статті 335 ЦПК України у касаційному порядку не переглядаються.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (норма частини 2 статті 324 ЦПК України).

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина 1 статті 117 КЗпП України).

Задовольняючи позов у частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно встановив усі фактичні обставини та правильного застосував до спірних правовідносин норми КЗпП України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Під час розгляду справи у касаційному порядку суд позбавлений можливості здійснювати оцінку доказів у порядку, передбаченому статтею 212 ЦПК України та відповідно до норм статті 335 ЦПК України не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2014 та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 2 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:В.М. Коротун
С.П. Штелик