Справа № 265/6934/15-ц
Провадження № 2/265/2856/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 грудня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 7 лютого 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 2249-008/07Р, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 7890 доларів США для придбання автомобіля із кінцевим строком повернення до 7 лютого 2014 року зі сплатою 11,99 % річних. Право банку на здійснення банківських кредитних операцій з розміщення іноземної валюти на валютному ринку України підтверджується банківською ліцензією, виданою НБУ. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 94 долари США щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Проте станом на 21 червня 2015 року відповідачем неналежним чином виконуються зобов'язання за цим договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 5934,08 доларів США, в тому числі за кредитом - 2626 доларів США, за відсотками - 879,90 доларів США, за пенею з кредиту - 1820,10 доларів США, за пенею з відсотків - 608,08 доларів США. Кредитним договором передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. В забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем та ОСОБА_2 7 лютого 2007 року було укладено договір поруки № 2249-008/07Р, за умовами якого поручитель несе солідарну відповідальність за перед банком за виконання зобовязань позичальником. На підставі переліченого просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість на загальну суму 5934,08 доларів США разом із судовими витратами.

У судове засідання представник позивача, який діє на підставі довіреності, не зявився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволені позову в повному обсязі та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі до суду не зявились повторно за невідомих суду причин, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, не надавши заяв про можливість розгляду справи у їх відсутність.

Таким чином зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов ПАТ «КБ «Правекс-Банк» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

На підставі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Матеріалами справи встановлено, що 7 лютого 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2249-008/07Р, відповідно до якого банк надав позичальникові кредит в сумі 7890 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99 % на рік (п. 1.2.) із кінцевим терміном повернення до 7 лютого 2014 року. При цьому при невиконані позичальником своїх зобовязань розмір відсоткової ставки збільшується на 1%. В свою чергу позичальник зобовязався погашати кредит шляхом щомісячного внесення банку 94 доларів США (п. 4.4) (а. с. 12-18).

Також згідно п. 10.1 кредитного договору за порушення відповідачем строків виконання зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом та повернення кредиту, він сплачує пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної відсоткової ставки зазначеної в п. 1.2 кредитного договору, яка діяла у відповідний період прострочення, від суми боргу за весь період прострочення (а. с. 16).

Судом було встановлено, що 7 лютого 2007 року для забезпечення виконання кредитного договору № 2249-008/07Р від 7 лютого 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 2249-008/07Р, відповідно до умов якого поручитель зобовязався солідарно нести відповідальність перед банком за виконання зобовязань позичальником за основним кредитним договором щодо повернення суми кредиту в розмірі 7890 доларів США до 7 лютого 2014 року, сплати відсотків за користування кредитом та сплати неустойки. В договорі також зазначено, що він діє до 7 лютого 2017 року (а. с. 22-23).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого представниками ПАТ «КБ «Правекс-Банк», вбачається, що станом на 21 червня 2015 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 2249-008/07Р від 7 лютого 2007 року перед позивачем за сумою наданого кредиту в розмірі 2626 доларів США, за пенею з кредиту в розмірі 1820,10 доларів США, по відсоткам за користування кредитом в розмірі 879,90 доларів США, за пенею з відсотків в розмірі 608,08 доларів США, а загалом 5934,08 доларів США.

Факт наявності заборгованості у позичальника у вказаному за розрахунком позивача розмірі підтверджується умовами кредитного договору від 7 лютого 2007 року з відповідними додатками до нього, який був укладений між представниками банку та ОСОБА_1

На підставі встановлених у судовому засіданні обставин та враховуючи норми матеріального права суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував зобовязання за кредитним договором № 2249-008/07Р від 7 лютого 2007 року, внаслідок чого у позичальника утворилась заборгованість перед банком у загальному розмірі 5934,08 доларів США.

Також суд зазначає, що внаслідок ухилення позичальника від виконання покладених на нього обовязків поручитель, ОСОБА_2, несе солідарну відповідальність разом із позичальником перед позивачем щодо погашення боргу з кредиту, відсотків та неустойки.

Однак суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року із змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року.

Так за ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

В п. 5 ст. 11 «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Згідно Наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 7 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» 2 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1275-р, яким було затверджено «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», згідно п. 20 ч. 1 якого місто Маріуполь Донецької області входить до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

За матеріалами справи вбачається, що відповідачі постійно зареєстровані в м. Маріуполі, тому на них розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», які є чинними.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним частково відмовити ПАТ «КБ «Правекс-Банк» у його вимогах до відповідачів щодо стягнення сум нарахованої пені з відсотків та кредиту після 14 квітня 2014 року, оскільки зазначені вимоги банку суперечать ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», бо зазначені суми неустойки були нараховані позивачем після 14 квітня 2014 року, а з часу набрання чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не були банком скасовані, чого вимагає цей Закон.

Зважаючи на розрахунок, наданий представниками позивача суд дійшов висновку, що за період з травня 2014 року по 21 червня 2015 року, відповідачам була нарахована пеня з відсотків в розмірі 285,18 доларів США, а також пеня з кредиту в розмірі 851,09 доларів США, що загалом складає 1136,27 доларів США.

Таким чином позивачем була нарахована неправомірно відповідачам пеня в сумі 1136,27 доларів США, тому з огляду на наведений судом розрахунок вбачається, що сума пені, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь банку становить 1291,91 доларів США (5934,08 - 1136,27 - 2626 - 879,90 = 1291,91).

На підставі переліченого позовні вимоги ПАТ «КБ «Правекс-Банк», заявлені до відповідачів, підлягають частковому задоволенню шляхом солідарного стягнення на користь банку з них заборгованості за кредитним договором від 7 лютого 2007 року в загальному розмірі 4797,81 доларів США (2626 + 879,90 + 1291,91 = 4797,81).

Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Згідно копії платіжного доручення представниками банку було сплачено судовий збір у розмірі 1898,55 грн. за подання до суду вказаного позову, на підставі чого на користь банку з відповідачів підлягають в рівних частках стягненню витрати по сплаті вказаного судового збору, тобто по 949,27 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 кімната 23/10 (гуртожиток), на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-банк», , розташованого в м. Києві по Кловському узвозу 9/2, заборгованість за договором № 2249-008/07Р від 7 лютого 2007 року в іноземній валюті в розмірі 4797 (чотири тисячі сімсот девяносто сім) доларів США 81 цент.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1898,55 грн., тобто по 949,27 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду позивачем може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя