Справа № 473/1885/15-ц
УХВАЛА

"20" травня 2015 р. суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Вуїв О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що 29 травня 2013 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики. Згідно договору відповідач позичив у позивача грошові кошти в розмірі 70 000 доларів США, які зобов'язався повертати частинами протягом 2013-2014 років. Остаточно термін повернення коштів 15 березня 2014 року.

В зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 30 жовтня 2014 року (за відповідним позовом ОСОБА_1) з відповідача на користь позивача стягнуто борг за договором позики в національній валюті України в розмірі 570 500 грн., 69 601 грн. інфляційних втрат, понесених внаслідок невиконання договору, а також проценти за користування грошовими коштами в розмірі 27 480 грн. та 3 % річних від простроченої суми за весь період прострочення в розмірі 12 097,73 грн.

ОСОБА_3 судове рішення не виконав та продовжує ухилятися від виконання взятих на себе зобов'язань. Водночас з моменту ухвалення рішення за період подальшого невиконання зобов'язання значно змінився валютний курс гривні до іноземних валют.

В зв'язку з цим ОСОБА_1 просив про стягнення з ОСОБА_2 різницю в заборгованості за договором позики в зв'язку зі зміною валютного курсу, а саме в розмірі 1 075 200 грн., 259 123,20 грн. інфляційних втрат за період продовження невиконання зобов'язання, додатково нараховані проценти за користування грошовими коштами в розмірі 76 045 грн. та додатково нараховані 3 % річних від простроченої суми за весь період прострочення в розмірі 14 140 грн.

Під час вирішення питання про відкриття провадження в справі суддя встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів (ч. 8 ст. 110 ЦПК України).

При цьому місце виконання зобов'язання встановлюється в договорі.

Якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов'язанням проводиться за місцем проживання кредитора (абз. 1 ч. 1 ст. 532, п. 4 абз. 2 ч. 1 ст. 532 ЦК України).

З матеріалів справи, зокрема адресної довідки Вознесенського РВ УДМС України в Миколаївській області від 20 травня 2015 року вбачається, що відповідач на території м. Вознесенська та Вознесенського району не зареєстрований.

Згідно довідки УДМС України в Миколаївській області (отриманої в квітні 2015 року в процесі підготовки до розгляду аналогічної справи, де відповідачем зазначено ОСОБА_2) останній дійсно був зареєстрований та мешкав ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом 2011-2012 років, однак станом на 11 березня 2015 року на території Миколаївської області зареєстрованим не значиться, з питання продовження терміну перебування на території області до органів УДМС не звертався.

Відповідно до довідки УДМС України в Чернігівській області (отриманої в березні 2015 року в процесі підготовки до розгляду аналогічної справи, де відповідачем зазначено ОСОБА_2) останній з 01 серпня 2013 року зареєстрував місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1, де зареєстрований по теперішній час.

Водночас підлягає врахуванню те, що оскільки договір позики не містить інших умов, а тому підлягає виконанню за місцем мешкання кредитора.

Таким чином підстав для розгляду позову ОСОБА_1 саме Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області суддею не встановлено.

Відповідно до ст. 115, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Оскільки справа не підсудна Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області, а тому позов підлягає поверненню позивачеві.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір позивачу також слід повернути сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст.ст. 115, 121, 209, 210 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу повернути позивачу.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області повернути ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_4 (м. Миколаїв, вул. Іванова, 21) судовий збір в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні, внесений ним на рахунок державного бюджету Вознесенського району (р/р 0113, банк ГУ ДКСУ в Миколаївській області, МФО 826013, код платежу 22030001, код отримувача 38037770, ) за квитанцією № QS24696168 від 30 квітня 2015 року, а також судовий збір в розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 копійок, внесений ним на рахунок державного бюджету Вознесенського району (р/р 0113, банк ГУ ДКСУ в Миколаївській області, МФО 826013, код платежу 22030001, код отримувача 38037770, ) за квитанцією № QS24696205 від 30 квітня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: О.В.Вуїв