Справа № 751/84/15-ц Провадження № 22-ц/795/895/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Деркач О. Г. Доповідач - Зінченко С. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗінченко С.П.,
суддів:Вінгаль В.М., Мамонової О.Є.
при секретарі:Шкарупі Ю.В.
за участю:представника відповідача Матвієнко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги ОСОБА_6 та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ "Дельта Банк" про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково, стягнуто з ПАТ „Дельта Банк" на її користь 233 грн. 10 коп. грошових коштів, в задоволенні решти вимог відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить змінити рішення суду в частині відмови в стягненні моральної шкоди та задовольнити цю вимогу. Апелянт посилається на те, що відсутність вини відповідача не доведена, банк не виконав своїх зобов'язань та не повернув гроші по закінченню строку дії договору, не надав реальної можливості користуватися коштами після їх зарахування на картковий рахунок, встановив мінімальний ліміт отримання коштів на добу, тому є всі підстави для відшкодування завданої їй моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ПАТ „Дельта Банк", посилаючись на неповне з'ясування судом всіх обставин справи, просить скасувати дане рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в позові. Апелянт посилається на те, що судом безпідставно включено до суми стягнення витрати банку, понесені на відправку смс-повідомлень позивачу відповідно до п. 4.3 Тарифів на обслуговування поточного рахунку. На думку апелянта, після закінчення строку дії договору банківського вкладу між сторонами почали існувати відносини банківського рахунку, тому позивачем невірно обрано спосіб захисту. Крім того, апелянт зазначає, що 3 % річних та інфляційні збитки виконуються за вимогою, проте позивач такої вимоги не заявляла, тому нема підстав для сплати таких коштів.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6, представник тимчасового адміністратора АТ «Дельта Банк» просив апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.03.2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника банку, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності факту неповернення Банком вкладу позивачці, а тому дійшов висновку, що її вимога про стягнення з відповідача нарахованих, але невиплачених відсотків, 3% річних від суми боргу та інфляційних нарахувань є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції зазначив, що ні Цивільним кодексом України, ні договором не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди у зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань.

Апеляційний суд повністю погоджується із даними висновками, оскільки судом першої інстанції обставини справи з'ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Як встановлено в судовому засіданні, 03.09.2014 року між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір №005-24227-030914 банківського вкладу (депозиту) „Лояльний" (а.с.6), відповідно до умов якого банк відкриває вкладнику депозитний рахунок для залучення коштів у сумі 10 000 грн. із загальним строком зберігання вкладу 3 місяці, тобто з датою повернення 03.12.2014 року.

Як вбачається з квитанції від 03.09.2014 (а.с.7), позивачем було внесено кошти за вказаним договором в сумі 10 000 грн.

Питання повернення вкладів регулюється зазначеним договором та ЦК України.

Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ч.1,2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Після закінчення строку дії договору позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення грошових коштів та нарахованих процентів за вищезазначеним договором строкового вкладу.

Судом встановлено, що позивач частково отримала суму вкладу в розмірі 2000 грн. та 154 грн. 56 коп. через здійснення покупок, та 15 січня 2015 року позивачу виплачено решти вкладу в сумі 8571 грн. Даний факт сторонами не оспорюється.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судом встановлено, що відповідач на день звернення позивача до суду не в повному обсязі виконав свої зобов'язання за вищезазначеними договорами строкового банківського вкладу.

Згідно розрахунку відповідача, який був визнаний позивачем, невиплаченими залишитись 38 грн. 25 коп. нарахованих відсотків, 23 грн. 82 коп. 3% річних та 171 грн. 03 коп. інфляційних втрат.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що строком виплати вкладу є 03 грудня 2014 року а тимчасову адміністрацію в банку було запроваджено 03 березня 2015 року (а.с.70), а тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача щодо стягнення відсотків за договором, 3 % річних та інфляційних втрат.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта ПАТ „Дельта Банк" про те, що не підлягають відшкодуванню кошти в сумі 10 грн., які були списані для обслуговування поточного рахунку, оскільки даний тариф впроваджений для обслуговування поточного рахунку позивача, який був відкритий згідно договору № 003-24227-270813 від 27.08.2013 року, тобто по іншим зобов'язанням сторін, а предметом даної справи є зобов'язання по поверненню депозиту, а не обслуговування рахунку.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта ПАТ „Дельта Банк" про те, що дія договору банківського вкладу закінчилась з моменту повернення коштів і почали існувати відносини банківського рахунку, оскільки такі твердження грунтуються на невірному розумінні апелянтам вимог закону. В постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року по справі №6-140цс13, прийнятій відповідно до ст.360-7 ЦПК України, висловлено правову позицію, згідно з якою за змістом ст. 526 ЦК України та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Відповідач наданими розрахунками підтвердив, зокрема, розрахунком нарахованих, але невиплачених відсотків, що не всі зобов'язання з повернення вкладу ним виконані.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди також є законним та обгрунтованим.

Відповідно до положень статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, і відшкодування моральної шкоди. Наслідки порушення договору ПАТ „Дельта Банк" встановлені укладеним між сторонами договором та нормами цивільного законодавства, які регламентують положення про банківській вклад. Вказаними нормами не передбачено відшкодування моральної шкоди за наявності правовідносин, що склалися між сторонами; не передбачають такої відповідальності банку і положення укладеного між сторонами договору банківського вкладу. Не передбачено відшкодування моральної шкоди і положеннями Закону України „Про банки і банківську діяльність".

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, а також оцінюючи, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, апеляційний суд вважає законними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Таким чином, справа судом першої інстанції розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: