УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Євтушенко О.І., Леванчука А.О.,

МазурЛ.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку та за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою ОСОБА_5, на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 22 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку та за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 05 вересня 2012 року він працював у відповідача водієм з перевезення вантажів. З вересня 2012 року по червень 2013 року відповідач не виплачував йому заробітну плату, на вимогу про причину затримки повідомляв про відсутність коштів. 26 червня 2013 року позивач був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Після звільнення відповідач на вимогу позивача не надав копії наказу про звільнення, не видав належним чином оформлену трудову книжку та не провів розрахунок по заробітній платі.

Уточнивши 1 жовтня 2014 року свої позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на його користь 37 756 грн, з яких: 14 795 грн - сума, яку він просив стягнути з відповідача в позовній заяві від 19 серпня 2013 року; 2 250 грн та 3 632 грн - витрати, понесені ним на оплату двох почеркознавчих експертиз; 8 842 грн - середній заробіток за час не видачі трудової книжки з 01 серпня 2013 року по березень 2014 року; 8 842 грн - середній заробіток за час затримки розрахунку з 01 серпня 2013 року по березень 2014 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в розмірі 4 686 грн 25 коп., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 753 грн 70 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 38 605 грн 50 коп., витрати, понесені у звʼязку з проведенням експертизи, в розмірі 2 250 грн 24 коп., всього стягнуто 46 295 грн 69 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 22 липня 2015 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2015 року в частині стягнення витрат, понесених у звʼязку з проведенням експертиз, змінено, зменшено розмір суми компенсації витрат за проведення експертиз до 1 362 грн 24 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведений факт виплати позивачу заробітної плати за період з 05 вересня 2012 року по 31 грудень 2012 року включно. Оскільки п. 3 трудового договору від 05 вересня 2012 року визначено обов'язок ФОП оплачувати працю працівника у розмірі мінімальної заробітної плати, тому стягненню з відповідача на користь позивача за вказаний період підлягає заробітна плата в сумі 4 326 грн. Крім того, суд вважає, що відповідачем ФОП ОСОБА_4 не доведено в судовому засіданні, що ним проведено повний розрахунок з відповідачем за червень 2013 року. Разом з тим суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку із затримкою видачі трудової книжки.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та зменшуючи суму компенсації витрат позивачу за проведення експертиз до 1 362,24 грн, а в решті залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у справі проведено три експертизи і за всіма трьома суд робив висновки, а в основу рішення покладено висновки останньої, комісійної, експертизи, яку оплачував відповідач і на підставі якої відмовлено в частині позовних вимог. За таких обставин суд мав врахувати витрати відповідача з оплати експертизи в сумі 4 440 грн. Різниця між витратами сторін з оплати експертиз складає: (2 250,24 + 3 552) -4 440 = 1 362,24 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Розмір стягнутих сум в апеляційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Із матеріалів справи вбачається, що 05 вересня 2012 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено безстроковий трудовий договір, за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язався виконувати обов'язки водія (перевозити вантаж по Україні), а ОСОБА_4 зобов'язався оплачувати працю працівника у розмірі мінімальної заробітної плати на місяць. Вказаний трудовий договір зареєстрований в Золотоніському міськрайонному центрі зайнятості за № 5 (а. с. 141, Т. 1).

Наказом ФОП ОСОБА_4 від 12 липня 2013 року № 1 ОСОБА_3 звільнений з роботи з 14 червня 2013 року з посади водія згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України (а. с. 45 Т. 1). Вказаний наказ позивачем не оскаржувався.

Як вбачається з висновку експерта від 04 березня 2014 року № 6/57, підписи від імені ОСОБА_3 у відомості виплати заробітної плати № 1 від 25 січня 2013 року, відомості виплати заробітної плати № 2 від 08 лютого 2013 року, відомості № 3 від 22 лютого 2013 року, відомості № 4 від 07 березня 2013 року, відомості № 5 від 22 березня 2013 року, відомості № 6 від 12 квітня 2013 року, відомості № 7 від 19 квітня 2013 раку, відомості № 8 від 08 травня 2013 року, відомості № 9 від 17 травня 2013 року, відомості № 10 від 07 червня 2013 року, відомості № 11 від 21 червня 2013 року виконані самим ОСОБА_3 (а. с. 161-165 Т. 1).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2014 року за клопотанням представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6, була призначена повторна судово-почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено Черкаському відділенню КНДІСЕ.

Згідно з висновком експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи № № 714/14-23, 1063/14-23 від 28 серпня 2014 року одинадцять підписів від імені ОСОБА_3 в одинадцяти відомостях виплати заробітної плати № 1-11 за січень - червень 2013 року по ПП ОСОБА_4 - виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням будови та ознак зразків його підписів; одинадцять підписів від імені ОСОБА_3 в досліджуваних одинадцяти відомостях виплати заробітної плати №№ 1-11 за січень-червень 2013 року по ПП ОСОБА_4 виконані рукописним способом кульковою ручкою пастою синього кольору без застосування способів технічного відтворення підписів: підготовки олівцем, копіювання через копіювальний папір або перетисненням з наступною обвідкою, а також без використання графопобудовників (а. с. 211 - 220, Т. 1).

Крім того, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 була призначена повторна комісійна судово-почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено КНДСІ.

Згідно з висновком експертів за результатами проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 16156/16157/16158/14-32 від 24 лютого 2015 року (том 2): - підписи від імені ОСОБА_3 у відомостях виплати заробітної плати № 1 від 25.01.2013 року, № 2 від 08.02.2013 року, № 3 від 22.02.2013 року, № 4 від 07.03.2013 року, № 5 від 22.03.2013 року, № 6 від 12.04.2013 року, № 7 від 19.04.2013 року, № 8 від 08.05.2013 року, № 9 від 17.05.2013 року, № 10 від 07.06.2013 року, № 11 від 21.06.2013 року виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. А підписи у відомостях виплати заробітної плати № 1 від 25.01.2013 року, № 2 від 08.02.2013 року, № 3 від 22.02.2013 року, № 4 від 07.03.2013 року, № 5 від 22.03.2013 року, № 6 від 12.04.2013 року, № 7 від 19.04.2013 раку, № 8 від 08.05.2013 року, № 9 від 17.05.2013 року, № 10 від 07.06.2013 року, № 11 від 21.06.2013 року виконані самим ОСОБА_3

Судом установлено, що позивачу при звільненні не була виплачена компенсація за невикористану відпустку за період роботи з 05 вересня 2012 року по 24 червня 2013 року в сумі 753 грн 70 коп., що підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_4 З відомості про виплату авансу за червень 2013 року, наданої відповідачем, вбачається, що ОСОБА_3 отримав аванс в розмірі 500 грн.

З табеля обліку робочого часу за червень 2013 року (а. с. 104, Т. 1) вбачається, що позивач ОСОБА_3 відпрацював в червні 2013 року 15 робочих днів при 20-денному робочому місяці.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівників про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати. У ст. 30 Закону України «Про оплату парці» міститься аналогічна норма, доповнена зобов'язанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення в частині розміру суми компенсації витрат за проведення експертизи, в іншій частині погодившись з рішенням суду першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив факт затримки розрахунку при звільненні, застосувавши ст. 117 КЗпП України, стягнув невиплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, компенсацію за період затримки в розрахунку по день винесення рішення суду, розподілив судові втрати, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2015 року в незмінній його частині та рішення апеляційного суду Черкаської області від 22 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:О.І. Євтушенко А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк