Справа № 163/2429/15-ц
Провадження № 2/163/341/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Павлуся О.С.,

при секретарі Семенюк К.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

29 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Заболоттівської сільської ради Любомльського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом.

Свій позов мотивує тим, що після смерті її матері, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина на нерухоме майно, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, та земельної ділянки, площею 1,54 га для особистого селянського господарства.

Вказує, що має намір звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте пропустила передбачений законом строк, оскільки, будучи керівником відокремленого підрозділу «ПП НВФ ПРОЛІСОК-К», з 03 липня 2014 року по серпень 2015 року була відряджена до місця постійного проживання, місто Миколаїв Словянського району Донецької області, в зону АТО, з метою надання первинної медичної допомоги місцевому населенню. Звідки через ситуацію, яка склалася на сході України, тривалий час не мала змоги виїхати.

Вважає, що строк був пропущений з поважних причин, тому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2015 року було замінено відповідача по справі, Заболоттівську сільську раду Любомльського району Волинської області, на ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що бажає звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини для вирішення питання чи є в неї право на спадщину. Передбачений законом строк був пропущений нею з поважних причин, зокрема через те, що вона з 03 липня 2014 року по серпень 2015 року була відряджена до місця

постійного проживання, місто Миколаїв Словянського району Донецької області, в зону АТО, з метою надання первинної медичної допомоги місцевому населенню, де у неї був щільний графік роботи, відсутні відпустки. За вказаний період вона мала змогу виїжджати на курси до міста Києва, пару раз в село Згорани Любомльського району Волинської області, одного разу перебувала там тиждень часу. Вказала, що так склалася ситуація, що вона на даний час немає свого житла, через що змушена була звернутися до свого брата з проханням дозволити їй проживати у будинку їх батьків, на що отримала відмову. Не заперечувала ту обставину, що саме брат забрав матір до себе в село Згорани, де доглядав за нею до дня її смерті та здійснив обряд поховання.

Представник позивача, ОСОБА_2, позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що саме він забрав матір до себе в село Згорани, де за нею доглядав до дня смерті та здійснив обряд поховання. Про наявність заповіту, і про його зміст, повідомив усіх рідних на сороковий день після смерті матері, в тому числі і сестру ОСОБА_1. Вказав, що після смерті матері часто бачив останню в селі Згорани з її донькою.

Представник відповідача позов не визнала через безпідставність вимог, зазначивши, що надані позивачем документи є суперечливими, як і пояснення викладені в позовній заяві і пояснення дані в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Гуменці Любомльського району Волинської області (а.с.6).

Відповідно до копії витягу з господарської книги №6 та особового рахунку НОМЕР_2 Заболоттівської сільської ради Любомльського району, за ОСОБА_5 значився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 (а.с.13).

Крім того, ОСОБА_5 належала земельна ділянка, площею 1,54 га, що стверджується довідкою виданою Заболоттівською сільською радою Любомльського району Волинської області від 17.09.2015 року №649 (а.с.13).

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, та земельної ділянки площею 1,54 га для особистого селянського господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Ч. 1 ст. 1233 Цивільного кодексу України вказує, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до заповіту, посвідченого 11.03.2014 року приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області Клекоцюк А.Д., ОСОБА_5 все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що за законом вона матиме право і що буде їй належати на момент смерті, заповіла синові - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 прийняв спадщину за заповітом, що залишилась після смерті ОСОБА_5, у відповідності до ст.ст. 1269-1270 ЦК

України, що стверджується копією спадкової справи №11/2014 (а.с.40).

Позивач ОСОБА_1 є донькою спадкодавця. Факт родинних відносин ОСОБА_1 з ОСОБА_5 стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та копією справки про укладення шлюбу №134-К (а.с.10-11).

Згідно ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка)

Однак ні позивач, ні її представник, не навели суду даних, які б підтверджували вище наведені обставини.

Водночас, посилання позивача на те, що згідно копії наказу ПП «Науково-виробничої фірми «Пролісок - К» №3-АГ від 01.07.2014 року, вона, як керівник відокремленого підрозділу «ПП НВФ ПРОЛІСОК-К», з 03 липня 2014 року по серпень 2015 року була відряджена до місця постійного проживання, місто Миколаїв Словянського району Донецької області, в зону АТО, з метою надання первинної медичної допомоги місцевому населенню і тому не мала змоги звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, суд до уваги не приймає, так як вищезазначений наказ, який було видано 01 липня 2014 року, суперечить виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, з якого вбачається, що відокремлений підрозділ «ПП НВФ ПРОЛІСОК-К» було зареєстровано лише 21.07.2014 року.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що ОСОБА_1 на протязі всього часу після смерті матері ОСОБА_5 проживала в селі Згорани, інколи була відсутня.

Такі показання свідків узгоджуються з поясненнями відповідача ОСОБА_3.

При вирішенні справи про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо наявні поважні причини пропуску строку.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у абз. 6 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7, поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано доказів на підтвердження поважності пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Водночас, останнім не наведено достатніх доводів та не надано належних доказів на спростування показів відповідача та свідків.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.