Справа №442/6891/15-ц
Провадження №2/442/2385/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі :

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення коштів, а саме повернення депозиту та процентів. В обґрунтування позову посилається на те, що 02 жовтня 2013 року між нею та ПАТ «Укрінбанк» в особі директора Дрогобицького відділення ПАТ «Укрінбанк», Прим»яка М.В. було укладено договір банківського вкладу(депозиту) фізичної особи «Тільки для своїх» № 10-1208084, згідно якого позивачка розмістила на депозитний рахунок кошти в сумі 26500,00 євро з процентною ставкою 7,5% річних терміном до 25 грудня 2014 року. В подальшому даний правочин між сторонами автопролонговувався, відповідно до 27 червня 2015 року та 01 жовтня 2015 року.

01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 оформила Заяву - договір про розміщення банківського вкладу № 10-1389908 з відкриттям вкладного (депозитного) рахунку на вже суму 30346,63 євро, яка складає суму з нарахованими відсотками по первинному Договору від 02.10.2013 року, по 08.10.2015 року та 15.10.2015 року, включно. Згідно умов Заяви - договору від 01.10.2015 року при кожній авто пролонгації вкладу на наступні 7 днів процентна ставка збільшується на 0,5%. Після закінчення строку дії двох повних періодів 15.10.2015 року позивачка звернулась до відповідача з проханням повернути їй готівкою депозитний вклад з нарахованими відсотками

Однак, в подальшому, всупереч обумовленого договором терміну відповідач суму вкладу з нарахованими відсотками так і не повернув, посилаючись на те, що у них немає у наявності готівкових коштів.

Наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення здійсненого вкладу є право позивача вимагати його повернення, а тому просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача 30346,63 євро заборгованості та понесені судові витрати.

Представник позивачки - ОСОБА_2 подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити.

Представник відповідача - Копанський М.Л., надіслав на адресу суду заперечення проти позову, вказавши, що 01.10.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрінбанк» в особі директора Дрогобицького відділення ПАТ «Укрінбанк», Прим»яка М.В. було укладено договір банківського вкладу шляхом підписання Заяви - договору про розміщення банківського вкладу № 10-1389908 в сумі 30346,63 євро з терміном розміщення по 08.10.2015 року. Однак, заяви про повернення грошових коштів, повідомлення або будь - якого іншого письмового документу про повернення грошових коштів до банку не надходило, а також станом на 11.11.2015 року вимог про відмову від авто пролонгації та повернення коштів від ОСОБА_1 також не надходило. А тому просить суд, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Матеріалами справи встановлено, що 02 жовтня 2013 року між позивачкою та ПАТ «Укрінбанк» в особі директора Дрогобицького відділення ПАТ «Укрінбанк», Прим»яка М.В. було укладено договір банківського вкладу(депозиту) фізичної особи «Тільки для своїх» № 10-1208084, згідно якого позивачка розмістила на депозитний рахунок кошти в сумі 26500,00 євро з процентною ставкою 7,5% річних терміном до 25 грудня 2014 року.В подальшому даний правочин автопролонговувався між сторонами, відповідно до 27 червня 2015 року та 01 жовтня 2015 року.

01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 оформила Заяву - договір про розміщення банківського вкладу № 10-1389908 з відкриттям вкладного (депозитного) рахунку на вже суму 30346,63 євро, яка складає суму з нарахованими відсотками по первинному Договору від 02.10.2013 року, по 08.10.2015 року та 15.10.2015 року, включно. Згідно умов Заяви - договору від 01.10.2015 року при кожній автопролонгації вкладу на наступні 7 днів процентна ставка збільшується на 0,5%.

Разом з тим, як підтверджено матеріалами справи, після закінчення строку даного договору, керуючись положеннями 4 та п.5.1.1 розділу 5 укладеного Договору від 02.10.2013 року, умовами Заяви - договору від 01.10.2015 року та п.2 ст. 1060 ЦК України позивач повідомила відповідача про намір на умовах, зазначених договором, повернути їй готівкою депозитний вклад з нарахованими відсотками.

Однак, всупереч обумовленому договором, відповідач суму вкладу з нарахованими відсотками так і не повернув, посилаючись на те, що у них немає у наявності готівкових коштів.

Як наслідок, в порушення умов укладеного правочину щодо строків та суми належних йому виплат, борг відповідача на даний час складає 30346,63 євро.

Таким чином судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору банківського вкладу(депозиту) фізичної особи «Тільки для своїх» № 10-1208084 та умови Заяви - договору про розміщення банківського вкладу № 10-1389908 від 01.10.2015 року, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У ч. 3 ст. 1058 ЦК України вказано, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (гл. 72 ЦК України).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом.

Судом встановлено, що згідно з договором банківського вкладу вклад мав бути повернутий банком 15.10.2015 року, разом з цим, як стверджує позивачка, 15.10.2015 року вона зверталася до банку із заявою про повернення банківського вкладу, проте банк кошти не повернув та можливості отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом їй не дав.

Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (№ 6-140цс13) від 25 грудня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а доводи представника відповідача про те, що заяви про повернення грошових коштів, повідомлення або будь - якого іншого письмового документу про повернення грошових коштів до банку не надходило, а також станом на 11.11.2015 року вимог про відмову від авто пролонгації та повернення коштів від ОСОБА_1 також не надходило є хибними.

Крім того, згідно умов договору банківського вкладу, банк був зобов'язався виплатити вкладнику вклад по закінченні строку (15.10.2015 року) без будь-яких заяв з його сторони.

Таким чином ОСОБА_1, як вкладник за договором банківського вкладу(депозиту) фізичної особи «Тільки для своїх» № 10-1208084 та Заявою - договором про розміщення банківського вкладу № 10-1389908 від 01.10.2015 року вправі вимагати повернення здійсненого вкладу в розмірі 30346,63 євро, що еквівалентно 739850,83 грн. по курсу НБУ станом на день постановлення рішення, а відповідач повинен видати вклад у повному обсязі. Однак, такого свого обов'язку відповідач не виконав, а тому позов підлягає до задоволення у пред'явленому обсязі.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому витрати по сплаті судового збору слід розподілити згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст. ст. 509, 525-526, 599, 1058-1061 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу в розмірі 30346,63 євро, що еквівалентно 739850,83 грн. (сімсот тридцять дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят гривень вісімдесят три копійки) по курсу НБУ станом на день постановлення рішення у відповідності до умов Заяви - договору про розміщення банківського вкладу № 10-1389908 від 01.10.2015 року

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на користь ОСОБА_1 6090,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Хомик А.П.