Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1066/15-ц
Провадження №2/650/433/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Коваля В.О.

при секретарі - Пилипенко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. В.Олександрівка справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, представник ОСОБА_3, звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, в якому зазначила, що вона та її чоловік мають у власності земельні ділянки площею 2 га, розташовані н території Борозенської сільської ради В.Олександрівського району. Дані ділянки вони самостійно обробляють, вкладаючи у це власні кошти. В цьому році земельні ділянки були засіяні пшеницею, при цьому ними були понесені витрати на дискування, культивацію, посівмат, посів, підживлення. 22 липня 2015 року ОСОБА_3, виїхавши косити пшеницю, виявив, що ОСОБА_2, який межує з ними, незважаючи на межові знаки, скосив 20 метрів клином їх посівів, що становить 1 га, забравши урожай собі. Межові знаки були повалені. В порядку досудового врегулювання спору вони 23.07.2015 року звернулися до Борозенської сільської ради і разом із землевпорядником виїхали на поле, де провели обстеження і обмір земельних ділянок. ОСОБА_2 було запропоновано врегулювати спір добровільно, але він категорично відмовився. Вважає, що понесена нею матеріальна шкода, включаючи вартість втраченого урожаю, становить 11160 грн.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала і суду пояснила, що у неї та в її чоловіка з 2006 року є у власності по 1 га землі, наданої для ведення особистого селянського господарства. Вони цю землю засівають зерном. Даними земельними ділянками вони фактично користувалися без правовстановлюючих документів, Свідоцтво про право власності на землю вони з чоловіком отримали в серпні 2015 року. Виносу меж земельних ділянок в натурі також не було.У вересні 2014 року вони з чоловіком посіяли на вказаних 2 га. озиму пшеницю. Поруч з їх земельними ділянками розташовано земельна ділянка відповідача розміром 1 га, яку той обробляє самостійно. Крім того, він обробляє і інші земельні ділянки. З 2006 року по 2012 рік він обробляв їхню землю, а потім вони вирішили обробляти землю самі. У липні цього року ОСОБА_2, незважаючи на межові знаки, які особисто ставив її чоловік, скосив 20 метрів клином їх посівів озимої пшениці. Дані посіви відповідач бачив і передискував у 2014 році і на цьому місці засіяв свій озимий ячмінь. Діями відповідача їм було завдано матеріальної шкоди на 11160 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь зазначену суму матеріальної шкоди.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги довірительки підтримав та по суті спору пояснив, що восени, приїхавши травити бур'яни на своїх земельних ділянках, він побачив, що ОСОБА_2 передискував 20 метрів їх посівів озимої пшениці і посіяв на ній ячмінь, при цьому утворився клин. Він говорив про це сину відповідача, на що той відповів, що у них самих не вистачає землі. У квітні 2015 року відбулась та ж сама розмова, він усно звертався до землевпорядника, яка сказала, що на полі є межові знаки і ними потрібно керуватися. Коли він в липні приїхав на поле косити зерно, то побачив, що ОСОБА_2 вже скосив клином їх зерно, межові знаки лежали на землі. Він говорив з відповідачем, але той відмовився врегулювати спір добровільно. Тоді він звернувся до землевпорядника і вона переміряла їх ділянки і виявила, що в них не вистачає земельної ділянки клином 20 м. Вважає, що відповідач скосив 1 га належної їм озимої пшениці, збитки становлять 11160 грн. Просить задовольнити вимоги позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він дійсно обробляв з 2006 по 2012 рік 10 га землі вчителів, які отримали по 1 га для ведення господарства. З 2012 року він обробляє лише свою ділянку та ділянки ще двох осіб. У 2013 році він звернувся до ОСОБА_3 і пояснив, що той засіяв його клин. У 2014 році клин розміром 20х1000 м. було скошено ОСОБА_3 Приїхавши на поле восени 2014 року він побачив, що ОСОБА_3 знову засіяв цей клин озимою пшеницею. Він обробив цей клин, передискував і засіяв озимим ячменем. Влітку він свій ячмінь скосив. Клин виник при перенесенні його земельної ділянки та ще двох земельних ділянок на край, на межу ОСОБА_8.

Землевпорядник ОСОБА_6, будучи присутньою в судовому засіданні в якості спеціаліста, пояснила, що у 2006 році 88 особам, в т.ч. і сторонам по справі було виділено по 1 га землі для ведення особистого селянського господарства. Вони відразу ж почали обробляти свої ділянки, без правовстановлюючих документів і без виносу меж земельних ділянок в натурі. Проект землеустрою замовили у 2011 році, а затверджено його було у 2012 році. Зокрема позивачка ОСОБА_1 отримала свідоцтво на право власності на 1 га землі 28.08.2015 року, відповідач ОСОБА_2 отримав свідоцтво на право власності ще пізніше - 02.10.2015 року, коли вже відбувався судовий розгляд даної справи. По суті спору вона може пояснити, що дійсно 23.07.2015 року позивачка звернулася у Борозенську сільську раду і вона, як землевпорядник, виїхала на поле, де провела обстеження земельних ділянок сторін по справі. Межових знаків на полі не було. Земельна ділянка ОСОБА_6 була 70х50 м., а повинна бути 70х70 м. По акту обстеження на 23.07.2015 року ОСОБА_2 зайшов на землю ОСОБА_6, а по акту обстеження на 01.10.2015 року у ОСОБА_2 не вистачало 20 метрів землі зі сторони ОСОБА_8. Фактично із-за утворення клину ОСОБА_3 засіяв 7га, а зібрав зерно із 6 га.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що його земля знаходиться недалеко від земельної ділянки ОСОБА_2, через кілька гектарів. Між ділянками ОСОБА_6 та ОСОБА_2 виник косинець, зміщення земельних ділянок на дальніх гонах. На дальньому кінці земельних ділянок не вистачало 20 метрів, все почалося з ділянок ОСОБА_2-ОСОБА_8, далі ОСОБА_3-ОСОБА_9-ОСОБА_10. Землевпорядник переміряла земельні ділянки, забила кілки. У 2015 році він дізнався, що ОСОБА_2 скосив у ОСОБА_6 1 гектар пшениці. Він був у складі комісії, яка обстежувала земельні ділянки сторін, і може підтвердити, що при перемірюванні даних земельних ділянок було виявлено виникнення клину між земельними ділянками ОСОБА_6 та ОСОБА_2 і у ОСОБА_6 з одного боку не вистачає 20 метрів.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, землевпорядника Борозенської сільської ради, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 із наступних мотивів.

Правовідносини, що є предметом спору між сторонами в межах визначених позивачем позовних вимог, регулюються цивільним законодавством України щодо підстав і правил відшкодування майнової шкоди, а також земельним законодавством України щодо набуття і посвідчення прав осіб на земельні ділянки.

Відповідно до ст.ст.1166, 1192 ЦК України, майнова шкода, завдана, зокрема, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини; з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.ст.116, 123, 124, ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування; надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, зокрема, органами місцевого самоврядування. Надання у користування земельної ділянки здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 ЗК України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За приписами ст.ст.125ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Вирішуючи спір, суд в порядку ст.60 ЦПК України шляхом перевірки доказів сторін, встановив наступні обставини у справі.

Позивач ОСОБА_1 на момент виникнення спору, тобто станом на 23.07.2015 року, не мала законного зареєстрованого права власності (володіння чи користування) зазначеною нею земельною ділянкою площею 1 га, розташованою на території Борозенської сільської ради В.Олександрівського району Хероснської області. Згідно наданого позивачем Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з 28.08.2015 року. Аналогічно ії чоловік ОСОБА_3 отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 28.08.2015 року.

В судовому засіданні також встановлено, що станом на 23.07.2015 року не було здійснено винесення меж земельних ділянок сторін в натурі. Даний факт в судовому засіданні підтверджено спеціалістом - землевпорядником Борозенської сільської ради В.Олександрівського району Херсонської області.

Зазначені у позовній заяві ОСОБА_1 матеріальні витрати на дискування, культивацію, закупівлю посівного матеріалу, посів, підживлення озимої пшениці не підтверджені жодними належними допустимими доказами.

Таким чином суд визнає недоведеними стороною позивача зазначені у позовній заяві ОСОБА_1 на обґрунтування її позовних вимог обставини щодо наявності у неї законного права власності (володіння чи користування) зазначеною земельною ділянкою, фактично понесених нею витрат на її обробіток.

Відтак суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 10-11 ЦПК України, ст.ст. 78, 81, 90, 116, 123, 125, 126, 152 ЗК України ,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог щодо стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_2.

На рішення суду протягом 10 днів через райсуд до Апеляційного суду Херсонської області може бути подано апеляцію.

Суддя В.О. Коваль