АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

22 січня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Стрижеуса А.М.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року,

встановила:

у березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2013 р. по грудень 2013 р. в сумі 6 008 грн. 87 коп., а також інфляційні втрати в сумі 18 грн. 68 коп., 3% річних в сумі 186 грн. 17 коп. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 24.09.2014 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідач є власником АДРЕСА_1. Оскільки відповідач не сплачує належним чином надані комунальні послуги, утворилась заборгованість в сумі 6 008 грн. 87 коп., яку позивач просив стягнути з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2014 р. позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є власником зазначеної квартири, а тому поклав на неї відповідальність за несплачену заборгованість в повному обсязі.

Однак погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам.

Як видно з матеріалів справи, АДРЕСА_1 була передана у власність ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках кожному на підставі розпорядження від 11.07.1994 р. №8140 Відділу приватизації державної адміністрації Шевченківського району м. Києва.

Суд першої інстанції правильно послався на положення ст. 322 ЦК України щодо обов'язку власника утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції не було встановлено належність АДРЕСА_1 та зроблено невірний висновок, що обов'язок по утриманню квартири має бути покладений на ОСОБА_1 в повному обсязі.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 761/7311/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1794/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.