У х в а л а

1 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Київської області від 2 березня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до кредитної спілки «Центр фінансових послуг» про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено: припинено поруку ОСОБА_4 за договором поруки від 5 квітня 2008 року, укладеним між нею та кредитною спілкою «Центр фінансових послуг», припинено правовідносини та зобов'язання ОСОБА_4 за вказаним договором поруки, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 2 березня 2015 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено, стягнуто із ОСОБА_4 на користь кредитної спілки 121 грн 80 коп. судового збору.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Київської області від 2 березня 2015 року залишено без змін.

19 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 2 березня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2015 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 і 22 липня, 16 вересня 2015 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказану норму матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанову Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 28 травня 2015 року, касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про те, що між сторонами склалися правовідносини щодо виконання рішення третейського суду, а тому порука та зобов'язання між ними за договором поруки не можуть бути припиненими з наведених позивачем підстав.

Разом з тим у наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ містяться такі висновки:

- в ухвалі від 16 липня 2015 року касаційний суд, залишаючи без змін судові рішення, погодився з їх висновками про те, що боржник належним чином не виконував умов кредитного договору, а тому позивач має право на повернення заборгованості за кредитом і пені; крім того, задовольняючи зустрічні вимоги щодо визнання поруки припиненою, суди вважали, що збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителя є збільшенням обсягу його відповідальності, а також, що банк втратив право вимоги до поручителя, оскільки в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинилася;

- в ухвалі від 22 липня 2015 року касаційний суд, залишаючи без змін судові рішення, погодився з їх висновками про те, що банком був пропущений шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до поручителя, передбачений статтею 559 ЦК України, а тому порука припинилася;

- в ухвалі від 16 вересня 2015 року касаційний суд, передаючи справу на новий судовий розгляд в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та залишаючи без змін судові рішення в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог щодо визнання поруки припиненою, дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання поруки припиненою, оскільки банк звернувся з вимогою до відповідачів у межах визначеного шестимісячного строку.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні підстави й для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2015 року у зв'язку з її невідповідністю викладеному у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року висновку, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить зазначеному висновку.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до кредитної спілки «Центр фінансових послуг» про визнання поруки припиненою за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Київської області від 2 березня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін