Справа № 466/5560/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Невойта П.С.

за участю представника ОСОБА_1

при секретарі с/з Леон Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

у с т а н о в и в:

21.07.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_4 на його користь 142 154,86 грн. боргу за договором позики від 22.03.2013 року, а саме: 78 000,00 грн. позики, 39 886,86 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, 21 268, 00 грн. процентів в розмірі 3 % річних від простроченої суми позики, 3 000,00 грн. моральної шкоди та сплачений ним судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 22.03.2013р. між ним та відповідачем було укладено договір позики. Відповідно до умов договору він, передав, а відповідач отримав 78 000,00 грн. Факт одержання грошей підтверджується розпискою від 22.03.2015 року. Зазначену суму коштів, відповідач зобов»язувався повернути до 22.04.2013 року. Проте, відповідач своїх зобов»язань за договором позики не виконав та станом на 10.07.2015 р. отримані кошти за договором позики не повернув, а тому просить стягнути з відповідачки - 78 000, 00 гривень боргу за договором позики, 39 886,86 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, 21268, 00 грн. процентів в розмірі 3 % річних від простроченої суми позики, 3000,00 грн. моральної шкоди та сплачений ним судовий збір.

Представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності від 02.11.2015 р. (а.с. ) у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши аналогічні пояснення тим, які зазначені в позовній заяві та додатково пояснив, що відповідачем на день розгляду справи борг за договором позики не сплачений.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать відмітка в журналі вихідної кореспонденції суду, причини неявки в судове засідання суду повідомлено не було. Заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти розгляду справу в заочному порядку, суд у відповідності до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.03.2013 р. між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір позики (а.с. ).

Відповідно до умов договору позивач передав, а відповідач отримав 78 000,00 грн. Факт одержання грошей підтверджується розпискою (а.с. ). Зазначену суму коштів, відповідач зобов'язувався повернути до 22.04.2013 року. Проте, відповідач своїх зобов'язань за договором позики не виконав та станом на 10.07.2015 р. отримані кошти за договором позики не повернув.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно вимог ст. 625 ч. 2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до ст.1046 ЦК України за договорм позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Стаття 1047 даного кодексу передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Згідно вимог ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, то стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 р. №4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

В судовому засіданні позивач навів міркування, з яких він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди. Зокрема те, що внаслідок поведінки відповідача йому було спричинені глибокі душевні страждання, що негативно відобразилось на його самопочутті та стані здоров'я, а також вплинуло на звичні життєві стосунки.

На підставі вищенаведеного, суд із врахуванням характеру і тривалості страждань позивача, приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди слід задовольнити частково.

Таким чином з відповідача слід стягнути в користь позивача 78 000,00 грн. позики, 39 886,86 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, 21268, 00 грн. процентів в розмірі 3 % річних від простроченої суми позики, 500,00 грн. моральної шкоди та 1421, 54 грн. - судового збору сплаченого позивачем при подачі позову до суду, а всього слід стягнути з відповідача в користь позивача - 141076,40 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - 78 000 (сімдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок заборгованості за договором позики від 22.03.2013 року, 39 886 (тридцять дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 86 коп. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, 21 268 (двадцять одну тисячу двісті шістдесят вісім) гривень 00 коп. процентів в розмірі 3 % річних від простроченої суми позики 500,00 моральної шкоди, а також 1 421 (одну тисячу чотириста двадцять одну) гривню 54 копійки судового збору, а всього 141076 (стосорок одну тисячу сімдесят шість) гривень 40 копійок.

У решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Суддя П. С. Невойт