АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/2625/2015 Головуючий в І інстанції: Булах Є.М.
Категорія: 27 Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця 17 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Сергєєвої Світлани Валеріївни, діючої в інтересах публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова Владислава Володимировича, на заочне рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 11 серпня 2015 року у справі за позовом Тафіїва Василя Федоровича, діючого в інтересах публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

06 грудня 2013 року позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з вказаним позовом, просив: стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 1130515,45грн.; стягнути з відповідачів пропорційно на користь позивача судовий збір.

Позов обґрунтований тим, що відповідачі не виконують свої зобов'язання перед позивачем по належному виконанню кредитного договору, укладеного 25 квітня 2008 року між АКІБ ?Уксиббанк? та відповідачем ОСОБА_5 з додатковою угодою. За вказаним договором банк надав ОСОБА_5 кредитні кошти в сумі 96000,00 доларів США під 13,5% до 24.04.2015 року. Однак позичальник свої зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконувала належним чином, у зв'язку з чим за станом на 20.11.2013 року виникла заборгованість в сумі 1130515,45грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 649013,72грн., відсотків - 436501,72грн., що є підставою для стягнення всього кредиту достроково. Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.12.2011 року ПАТ "Дельта Банк" купив у АКІБ ?Уксиббанк? право вимоги кредитора за вказаним кредитним договором. Крім того, в забезпечення виконання всіх зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком і ОСОБА_6 був укладений договір поруки від 25.04.2008 року №200855. Відповідачі належним чином своїх зобов'язань не виконують, у зв'язку з цим просив позов задовольнити, стягнувши солідарно з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно вказану вище суму заборгованості.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 12 березня 2014 року позов було задоволено.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 09 квітня 2015 року зазначене заочне рішення було скасовано, а справа була призначена до розгляду в загальному порядку.

Оскаржуваним заочним рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 11 серпня 2015 року позов було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь банку заборгованість в сумі 1130515,45грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 649013,72грн., відсотків - 436501,72грн., а також стягнуто 3441,00грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник просить вказане рішення суду в частині відмови в задоволені позову скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказала, що суд не звернув увагу на те, що факт припинення поруки не є предметом розгляду даної справи і є іншим способом захисту своїх прав. Також вказала, що суд неповно з'ясував обставини справи щодо строку припинення договору поруки, зокрема вважає, що датою відліку шестимісячного строку є 24.04.2015 року, а саме дата остаточного погашення заборгованості.

Таким чином, рішення суду не оскаржується в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на наступних підставах.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

25.04.2008 року між АКІБ ?Укрсиббанк? та ОСОБА_5 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 та додаткову угоду до нього від 30.04.2009 року, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 96000,00 доларів США на споживчі цілі і зобов'язався сплачувати 13,5% річних і повернути кошти до 24.04.2015 року, своєчасно сплачувати нараховані відсотки та відповідні комісійні винагороди, обумовлені договором і у порядку, встановленому договором, а саме за графіком (п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, ) (а.с.6-18).

Крім того, договором встановлено: обов'язок позичальника повернути суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1775,00 доларів США в день сплати (п.1.2.2.); право банку вимагати дострокового повернення заборгованості у випадку порушення термінів сплати ануїтетного платежу; При цьому виписана процедура: направлення повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту і у випадку неусунення позичальником порушень умов за договором протягом 31 дня з дня одержання повідомлення (вимоги) вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32-й календарний день з дати одержання повідомлення про дострокове повернення кредиту (вимоги). При цьому у разі неотримання позичальником вказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни ним адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку чи з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41-й календарний день з дати відправлення позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку (п.5.3., 12.1., 4.9.).

Згідно договору встановлений графік погашення кредитної заборгованості (додаток №2), за яким розмір суми щомісячних платежів коливається в рамках 1775 доларів США і може відрізнятися від цієї суми на кілька доларів США (а.с.14-17).

За додатковою умовою від 30.04.2009 року сторони встановили сплату ануїтет них платежів у розмірі:

--- з 25.05.2009р - у розмірі 814,02 доларів США;

--- у період з 25.06.2009р по 25.04.2010р - у розмірі 976,82 доларів США;

--- у період з 25.05.2010р по 25.04.2014р - у розмірі 1766 доларів США;

--- у період з 25.05.2014р до кінця договору - у розмірі 3311,00 доларів США (а.с.18).

Згідно укладено між АКІБ ?Укрсиббанк? та ОСОБА_6 договору поруки від 25.04.2008 року та відповідної додаткової угоди від 30.04.2009 року - поручитель зобов'язалась перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_5 усіх її зобов'язань, що виникають, або можуть виникнути із зобов'язань за вказаним вище кредитним договором від 25.04.2008 року та відповідної додаткової угоди від 30.04.2009 року. Договір діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором (п. 1.1, 1.2, 1.3, 3.1) (а.с.21-23).

Відповідно акту прийому-передачі від 01.02.2012 року АКІБ ?Укрсиббанк? передав, а ПАТ "Дельта Банк" прийняв документи щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_5 (а.с.30).

ОСОБА_5 не виконує зобов'язання за вказаним кредитним договором.

Згідно довідки про стан заборгованості від 20.11.2013 року боржник має загальну заборгованість за станом на 20.11.2013 року, яка дорівнює 1 130 515,45грн. і складається з тіла кредиту - 694013,72грн. та відсотків - 436501,72грн. (а.с.29).

Свої зобов'язання за кредитним договором також не виконує поручитель ОСОБА_6

Позивачем направлялись на адресу відповідачів письмові вимоги від 15 березня 2013 року про погашення поточної заборгованості за вказаним кредитним договором та договором поруки в розмірі 64298,84 доларів США за станом на 13.03.2013р (а.с.24, 25, 26-28).

Для об'єктивного встановлення фактичних обставин справи та з огляду на нечіткість виконання копіювання копій документів на адресу банку 29.10.2015р було направлено відповідного листа, проте відповіді отримано не було. Також у цій справі судове засіданні призначалось тричі (06 жовтня в 16-00, 27 жовтня в 10-00 та 17 листопада 2015 року в 10-45), проте учасники жодного разу не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Першого разу (06.10.2015р) представник банку просила розглянути справу за її відсутності (письмове клопотання від 06.10.2015р, а.с.252), другого разу (27.10.2015р) представник банку просила відкласти розгляд справи через зайнятість в іншому судовому засіданні в Каховському районному суді Херсонської області (письмове клопотання від 26.10.2015р), третього разу (17.11.2015р) наявні розписки про вручення банку судової повістки та довідка про доставку СМС-повідомлення представнику банку.

Тому суд розглянув справу за наявними матеріалами.

Відмовляючи в задоволенні позову до поручителя ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з пропуску 6-місячного строку пред'явлення вимог до поручителя.

Однак з таким висновком суду повністю погодитися не можна, оскільки до нього він прийшов з порушенням норм матеріального права, що згідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України ).

Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України ).

Норми цивільного законодавства щодо позовної давності встановлюють таке: сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України); загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України), позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч.2 ст.258 ЦК України); зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст.266 ЦК України); перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України); перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14.

Оскільки відповідно до ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч.4 ст.559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Також, виходячи з положень другого речення ч.4 ст.559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14.

Як убачається з графіка погашення кредиту (додаток №2 до ), чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст.261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У справі встановлено, що вже за станом на 13.03.2013 року існувала заборгованість позичальника, а тому йому та поручителю були направлені листи з вимогою погасити поточну заборгованість. Цього зроблено не було. З позовом до суду позивач звернувся 06 грудня 2013 року, а тому з огляду на зазначене вище банк має право стягнути з поручителя ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором за період з 06 червня 2013 року по 24 квітня 2015 року, тобто в частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Визначаючи вказаний розмір, колегія суддів враховує наявний в матеріалах справи графік платежів (додаток №2) та додаткову угоду від 30.04.2009 року, за якими за визначений вище період розмір необхідних щомісячних платежів складає 59841,6 доларів США (з 06.06 по 25.06.2013р - 683,6 доларів США; з 25.06.2013р по 25.04.2014р - 19426 доларів США; з 25.05.2014р до кінця договору - 39732 доларів США).

З огляду на зазначене рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку до поручителя ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 06 червня 2013 року по 24 квітня 2015 року слід скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, а саме про стягнення з ОСОБА_6 солідарно з ОСОБА_5 на користь банку заборгованості за кредитним договором за період з 06 червня 2013 року по 24 квітня 2015 року в розмірі 478313,90грн. (чотириста сімдесят вісім тисяч триста тринадцять гривень 90коп.). При цьому колегія суддів виходить із меж позовних вимог, за якими заборгованість нарахована у гривнях, виходячи з встановленого курсу долара США в 7,9930, а також із меж доводів апеляційної скарги, за якою рішення суду не оскаржується в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь банку заборгованості за кредитним договором в сумі 1130515,45грн. В іншій частині позовних вимог банку до ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором вказане рішення слід залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджуються належними доказами та висновків суду не спростовують. Зокрема, посилання на те, що факт припинення поруки не є предметом розгляду даної справи і є іншим способом захисту своїх прав, не може бути прийнято до уваги, оскільки строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст.559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються, що означає наступне: зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Така ж правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014р у справі № 6- 53 цс 14. Також слід залишити поза увагою і посилання заявника на те, що датою відліку шестимісячного строку є 24.04.2015 року, а саме дата остаточного погашення заборгованості. При цьому колегія суддів враховує, як вже зазначалось вище, аналіз ст.ст.554 та 559 ЦК України та правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14.

Оскільки при подачі 31.08.2015 року апеляційної скарги заявник був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 773,00грн. (42,31%, тобто задоволена частина вимог, від 1827грн., які підлягали б сплаті при задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі).

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, ст.ст.261, 526, 554, ч.4 ст.559, ч.2 ст.1050, ч.1 ст.1054, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Сергєєвої Світлани Валеріївни, діючої в інтересах публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова Владислава Володимировича, задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 11 серпня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 06 червня 2013 року по 24 квітня 2015 року скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_6 солідарно зі ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором за період з 06 червня 2013 року по 24 квітня 2015 року в розмірі 478313,90грн.

В іншій частині позовних вимог публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором це ж рішення залишити без змін.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором в апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 773,00грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: