Ухвала

іменем україни

11 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С. Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Бориславська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про зменшення обов'язкової частки в спадковому майні, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 20 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно - обов'язкову частку, залишене після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме: 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/6 частки земельної ділянки, площею 0,1 га, для обслуговування вказаного будинку.

ОСОБА_4 обґрунтувала свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_8 Останній залишив заповіт від 20 серпня 2009 року, відповідно до умов якого єдиним спадкоємцем майна померлого є брат позивача - ОСОБА_9 На момент смерті батька, позивач була непрацездатною (пенсійного віку), а тому має право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, тобто у розмірі 1/6 частки усього майна, що належало спадкодавцеві.

У грудні 2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 в якому просили зменшити на Ѕ частину розмір обов'язкової частки відповідача за зустрічним позовом у спадщині після смерті ОСОБА_8

Позивачі за зустрічним позовом обґрунтували свої вимоги тим, що спадкоємцями ОСОБА_8 у випадку спадкування за законом були б ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Остання постійно була у неприязних відносинах з батьками, у м. Борислав ніколи не приїжджала. Ухилялась від спілкування з батьком та надання йому підтримки. ОСОБА_8 важко переживав ставлення доньки до нього і неодноразово про це говорив. Некоректне ставлення відповідача за зустрічним позовом по відношенню до рідного батька дуже впливало на стан його здоров'я, оскільки він страждав від цього. Коли ОСОБА_8 дзвонила до батька, то здійснювала на нього психологічний тиск.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 20 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/12 частку спадкового майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 107,9 кв. м, житловою площею 50,7 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1, та земельної ділянки, площею 0,1 га, цільове призначення для обслуговування будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Бориславі Львівьсокї області. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення місцевого та ухвалу апеляційного судів, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити і відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4 та задовольняючи зустрічний позов, суди попередніх інстанцій, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, дійшли обґрунтованого висновку та правильно виходили з того, що спадкоємцями ОСОБА_8 у випадку спадкування за законом були б ОСОБА_9, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, і при такому спадкуванні позивач за первісним позовом спадкувала б 1/3 частину спадщини. Однак, з урахуванням заповіту ОСОБА_8 від 20 серпня 2009 року та приписів ст. 1241 ЦК України, ОСОБА_4 належить 1/6 частка у спадковому майні померлого.

Вирішуючи питання про зменшення обов'язкової частки ОСОБА_4 у спадковому майні померлого з 1/6 на 1/12 частку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно зазначив, що ОСОБА_4 за життя ОСОБА_8 не дбала про його, який був чоловіком похилого віку та слабкого здоров'я, зокрема був інвалідом першої групи, потребував моральної підтримки. Також вона вкрай рідко спілкувалася з батьком, а після того, як він склав заповіт на користь брата, їхнє спілкування взагалі припинилось. Догляд за утриманням спадкодавцем у повній мірі виконували його син ОСОБА_9 та його сім'я.

Апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обґрунтовано відхилив посилання апелянта на ототожнення судом першої інстанції положень ч. 3 ст. 1224 ЦК України та положень абз. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК України, оскільки у даному випадку зустрічний позов був заявлений не з підстав ухилення ОСОБА_4 від надання допомоги батькові ОСОБА_8, а з підстав відносин між ними, що склалися за життя спадкодавця.

Докази та обставини, на які посилаються заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 20 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська