З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"19" травня 2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Камінського В.П.,
при секретарі - Маліщук Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - служба у справах дітей Вінницької міської ради) про позбавлення батьківських прав,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що на протязі 3 років вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі та 16.12.2006 року шлюб між ними було розірвано. Повідомила, що від шлюбу з відповідачем мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо їхнього сина, так як він не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує йому необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з ним, не відвідує його, не займається його вихованням, не виявляє жодного інтересу до його особистого життя, внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, жодних коштів на його утримання не надає та не цікавиться його успіхами і досягненнями. Зауважила, що після фактичного припинення шлюбних відносин із відповідачем та її переїзду на іншу квартиру з дитиною, а саме з 2004 року по сьогоднішній день відповідач жодного разу не відвідував свого сина, не спілкувався з ним і не займався його вихованням, не піклувався про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, а вихованням дитини займається лише позивач. Вказала, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 11.11.2010 року відповідача зобов'язано до сплати аліментів на утримання дитини, проте він не виконує зазначеного рішення суду, так як взагалі не сплачує аліменти. Просила позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути судові витрати.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просила їх задовольнити.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - служба у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. в судове засідання не з'явилась але надала суду заяву про те, що повністю підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки виклик відповідача було здійснено через оголошення в пресі.
Згідно з розпорядженням КМУ від 21 січня 2015 року № 41-р "Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2015 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи" друкованим засобом масової інформації місцевої сфери розповсюдження по Вінницькій області, в якому у 2015 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного. Зокрема, таким друкованим засобом масової інформації є газета "Урядовий кур'єр". Таким чином, відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, шляхом публікації про його виклик до суду в газеті «Урядовий кур'єр» №83 (5457) від 13.05.2015 року, але до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, а згідно ст.224 ч.1 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як відповідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно з ст.224 ч.1 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України - батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно з ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків, що полягають у вихованні дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуванні про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпеченні здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя, повазі до дитини.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона, згідно ст.10 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення виходячи із наступного.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За таких обставин, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 вихованням дитини не займається, жодним чином не забезпечує її утримання, належний розвиток, чим свідомо уникає виконання своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому ОСОБА_2 має бути позбавлений батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 243 грн. 60 коп., а тому дана сума судового збору має бути відшкодована відповідачем на користь позивача.
Керуючись ст.ст.10,11,27,60,88,197,208,209,214,224-226,228ЦПК України, ст.150, п.2 ч.1 ст.164 СК України, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_2, судовий збір на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Рішення набуває законної сили після закінчення строків на його оскарження.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом подання через Жмеринський міськрайонний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.П. Камінський