УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області до Ірпінської міської ради Київської області, ОСОБА_6 про скасування рішення та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою прокуратури Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року прокурор м. Ірпеня Київської області звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за результатами проведеної перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів під час надання земельних ділянок у власність встановлено, що рішення Ірпінської міської ради Київської області від 9 вересня 2004 року № 864-25-ХХІУ «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», яким передано безкоштовно у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,1 га по АДРЕСА_1, ухвалено без прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, без його розробки і погодження з відповідними органами.

Крім того, п.п. «а» п. 1 рішення Ірпінської міської ради Київської області від 17 червня 2004 року № 779-23-XXIV ОСОБА_6 виділено земельну ділянку з резерву міськвиконкому по АДРЕСА_1 під будівництво індивідуального жилого будинку за типовим проектом, проте умов виділення земельної ділянки та підстав набуття ОСОБА_6 прав на неї рішення не містить, що позивач вважає підставою для визнання незаконним і скасування рішення міської ради у вказаній частині.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року, у задоволенні позову прокурора м. Ірпеня Київської області відмовлено.

У касаційній скарзі прокуратура Київської області просила скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що рішення Ірпінської міської ради від 17 червня 2004 року № 779-23-XXIV і від 9 вересня 2004 року № 864-25-ХХІУ щодо безкоштовної передачі у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки по АДРЕСА_1 підлягають визнанню незаконними та скасуванню, а державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на підставі таких рішень - недійсним. Разом з тим прокурор м. Ірпеня мав дізнатися про порушення закону під час ухвалення радою рішень ще у 2004 році, а тому строк для звернення до суду сплинув 31 грудня 2007 року. Враховуючи вимоги ст. 267 ЦК України та заяву відповідачів про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 серпня 2014 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокуратури Київської області відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко