УХВАЛА

іменем україни

09 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Євтушенко О.І., Леванчука А.О.,

МазурЛ.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до обʼєднання співвласників багатоквартирного будинку «Гемопласт» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до обʼєднання співвласників багатоквартирного будинку «Гемопласт» (далі - ОСББ «Гемопласт») та з урахуванням уточнених позовних вимог просила поновити строк звернення до суду, визнати загальні збори ОСББ «Гемопласт» від 15 вересня 2012 року такими, що не відбулися, скасувати рішення,прийняте на цих зборах, визнати протокол загальних борів недійсним, поновити її на посаді голови правління ОСББ «Гемопласт», стягнути за час вимушеного прогулу 12 065 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішення про її звільнення прийняте незаконно, за відсутності кворуму, з порушенням статуту, відсутності фактів незадовільного виконання нею своїх обов'язків та з порушенням процедурного характеру щодо їх скликання та проведення. Внаслідок незаконних дій голови ОСББ «Гемопласт» ОСОБА_4 їй завдано також моральну шкоду, яка полягала у порушенні трудового законодавства. Вказує, що про звільнення із займаної посади вона довідалась 17 грудня 2013 року, коли ознайомилась зі справою щодо скасування судового наказу про стягнення заборгованості по заробітній платі тому вважає, що строк звернення до суду пропущений нею з поважних причин.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2015 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку звернення до суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав щодо задоволення позовних вимог, оскільки встановив, що позивачка звільнена із займаної посади відповідно до вимог чинного законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем пропущено встановлений ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду із позовними вимогами про поновлення на роботі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з протоколом № 1 установчих зборів від 15 червня 1998 року прийнято рішення про створення ОСББ «Гемопласт» та обрання головою правління об'єднання ОСОБА_3

15 вересня 2012 року повторними зборами мешканцями будинку та членів ОСББ «Гемопласт» було прийнято рішення про зняття з посади голови ОСББ «Гемопласт» ОСОБА_3 та бухгалтера ОСОБА_5 за неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Наказом від 15 вересня 2012 року № 1 ОСОБА_3 звільнена з посади голови правління ОСББ «Гемопласт» з 15 вересня 2012 року.

Наказом від 12 січня 2015 року внесені зміни до наказу від 15 вересня 2012 року «Про звільнення ОСОБА_3Е.» та викладено п. 1 наказу в наступній редакції: «ОСОБА_3 звільнити з посади голови правління ОСББ «Гемопласт» з 15 вересня 2012 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України».

Згідно із ч. 3 ст. 10 Закону України «Про обʼєднання співвласників багатоквартирного будинку» загальні збори скликаються і проводяться згідно з вимогами статуту об'єднання.

Відповідно до п. 9.4 статуту ОСББ «Гемопласт» (чинний на час спірних правовідносин) повідомлення про проведення загальних зборів об'єднання надсилається в письмовій формі і вручається кожному члену об'єднання під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом) на вказану адресу. У повідомленні про проведення загальних зборів зазначається порядок денний, дата і місце їх проведення (а. с. 222 - 224).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України (чинна на час виникнення спірних правовідносин) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Суд апеляційної інстанції встановив, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення членів обʼєднання, в тому числі і самої позивачки про проведення загальних зборів обʼєднання з зазначенням порядку денного, дати та місце їх проведення, та дійшов правильного висновку про порушення порядку, встановленого статутом за законодавством, оскільки загальні збори були проведені без належного повідомлення членів об'єднання про їх проведення з визначення кворуму, дня та місця їх проведення.

Однак згідно зі ст. 233 КЗпП України (чинна на час виникнення спірних правовідносин) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як розʼяснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», зі змінами та доповненнями, встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Судом апеляційної інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що в позовній заяві та в судовому засіданні позивач зазначила, що довідалася про своє звільнення 17 грудня 2013 року, так як до цього часу виконувала свої трудові обов'язки.

Згідно з актом від 15 вересня 2012 року, який підтвердили в суді першої інстанції члени правління, ОСОБА_3 відмовилась від отримання копії наказу про звільнення (а. с. 7).

Згідно з повідомленням з Пенсійного фонду заробітна плата їй, як голові правління, не нараховувалась із жовтня 2012 року.

Згідно зі звітом про суми нарахування заробітної плати, котрий був наданий позивачкою 04 грудня 2012 року до Пенсійного фонду України, їй було відмовлено в прийнятті у зв'язку зі зміною керівника на підставі виписки з Єдиного реєстру. В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_6 цього факту не спростувала.

Таким чином, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив відсутність поважних причин для поновлення пропущеного строку із зверненням до суду, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у звʼязку із пропуском строків, встановлених ст. 233 КЗпП України.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:О.І. Євтушенко А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк