20.01.2015 Справа № 363/4858/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Підкурганного В.В.

при секретарі Подшибякіній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверен» до ОСОБА_1, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2012 року ПАТ «Страхова компанія «Соверен»» звернулася до суду із названим позовом, у якому просила стягнути із відповідача на свою користь у якості відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6883 грн. 27 коп. та судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року скасовано рішення першої та апеляційної інстанції, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позов обґрунтовано тим, що 18 лютого 2010 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, винним у вчиненні якої у встановленому законом порядку визнано відповідача ОСОБА_1

В результаті ДТП вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мазда» (д.р.н. НОМЕР_1) складає 17485 грн. 50 коп., вартість матеріального збитку - 13255 грн. 65 коп. В той же час вартість проведеного ремонту - 17419 грн. 64 коп. Позивачем зазначену суму було виплачено на користь власника автомобіля «Мазда».

В свою чергу, цивільна відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», остання сплатила на користь позивача 10536 грн. 37 коп. - вартість матеріального збитку, та за виключенням розміру франшизи та суми ПДВ у розмірі 2209 грн. 28 коп.

Посилаючись на статті 993, 1166, 1194, 1187 ЦК України, статтю 27 Закону України «Про страхування» просила про задоволення позову.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та зазначила, що окреслені нею норми матеріального права підлягають застосуванню для прийняття судом рішення про задоволення позову.

Крім того, просила зменшити суму коштів, які на її думку, підлягають стягненню із відповідача, із вирахуванням розміру франшизи - 510 грн. та ПДВ - 2209 грн. 28 коп.

В свою чергу відповідач заперечував щодо позову, вважаючи, що нести матеріальну відповідальність має третя особа по справі, у зв'язку із укладеним з нею договором обов'язково страхування цивільної відповідальності.

Представник третьої особи до суду не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Однак, надіслав на адресу суду листа, в якому просив слухати справу за його відсутності, зазначивши, що позиція страхової компанії, викладена у письмових поясненнях від 9 грудня 2014 року (т.2, а.с. 6-8) залишається незмінною.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом зазначається про наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 19 травня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір страхування транспортного засобу (т.1, а.с. 8).

Із постанови Оболонського районного суду м. Києва у справі про адміністративне правопорушення від 6 квітня 2010 року вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, яке мало місце 18 лютого 2010 року та полягало у зіткненні автомобіля під керуванням ОСОБА_1 із автомобілем «Мазда» (д.р.н. НОМЕР_1) (т.1, а.с. 16).

12 жовтня 2010 року ОСОБА_1 застрахував цивільно-правову відповідальність як власник транспортного засобу в СК «Українська страхова група (т.1, а.с. 45)

Відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження від 3 березня 2010 року, розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля - 13255 грн. 65 коп., а вартість відновлювального ремонту складає 17484 грн. 50 коп. (т.1, а.с. 18-20).

Згідно рахунку-фактури від 31 травня 2010 року № Є-005, вартість ремонту автомобіля «Мазда» (д.р.н. НОМЕР_1) складає 17419 грн. 64 коп. (т.1, а.с. 16)

Із страхового акту № 06/10-09 Т вбачається, що у зв'язку із настанням страхового випадку, позивачем було виплачено 17419 грн. 64 коп. страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 (т.1, а.с. 5-7).

Листом від 21 червня 2012 року, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» повідомила позивача, що перерахувавши йому 10536 грн. 37 коп. як розмір страхового відшкодування, матеріального збитку власникові автомобіля «Мазда» (д.р.н. НОМЕР_1) виходила із наступного: 13255 грн. 65 коп. матеріальні збитки; 2209 грн. 28 коп. - ПДВ згідно висновку; 510 грн. - франшиза згідно договору (т.1, а.с. 31-33). Крім того, зазначені розрахунки містяться і в розрахунку суми страхового відшкодування від 22 березня 2011 року СК «Українська страхова група» (т.1, а.с. 55).

29 серпня 2012 року ОСОБА_1 сплатив на користь позивача франшизу у розмірі 510 грн. (т.1, а.с. 51).

Матеріали справи не містять відомостей, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3, який здійснював ремонт пошкодженого автомобіля, є платником податку на додану вартість.

З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача вважала, що підлягають застосуванню судом норми цивільного законодавства, які врегульовують правовідносини щодо відшкодування шкоди в порядку регресу так і норми, які передбачають стягнення шкоди в порядку суброгації.

Як вбачається із ухвали від 29 жовтня 2014 року, ВССУ скасовуючи судові рішення суду першої та апеляційної інстанції та передаючи справу на новий розгляд, зазначив, що при розгляді справи судами не було враховано правову позицію ВСУ, висловлену у постанові Верховного суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112 ЦС, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до частини 4 статті 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Так, у зазначеній правовій позиції йдеться про те, що відповідно до положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Також, у статті 27 Закону України «Про страхування», йдеться про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до цивільного законодавства шкода, завдана майну та особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування шкоди потерпілому можливе у двох випадках: 1) внаслідок невиконання контрагентом потерпілого своїх договірних зобов'язань; 2) внаслідок дій особи, що не пов'язана з потерпілим будь-якими договірними відносинами (деліктна відповідальність).

Якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди; за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому.

Суброгацією є перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

І регрес, і суброгація виникають на підставі закону. Однак, за суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Тобто, ці інститути мають різний режим правового регулювання.

У чинному законодавстві термін «суброгація» у страхуванні застосовується лише у статті 269 Кодексі торговельного мореплавства, де також обумовлюється перехід прав до страховика за договором морського страхування на застраховане майно.

У порядку суброгації позивач має право на стягнення із заподіювача шкоди тієї суми, яку він виплатив страхувальнику.

Судом встановлено факт здійснення виплати страхового відшкодування позивачем та відповідного перерахунку частини тієї суми третьою особою на користь ПАТ «Страхова компанія «Соверен».

За таких обставин, до позивача, як страховика перейшла частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди - ОСОБА_4 у розмірі 4163 грн. 99 коп.

При тому, розмір ПДВ, судом взято саме із розрахунку суми страхового відшкодування СК «Українська страхова група» від 22 березня 2011 року, на які посилалися як позивач так і представник третьої особи, щодо якого не висловлено заперечень і відповідачем.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Соверен» до ОСОБА_1 в частині стягнення завданих збитків підлягають задоволенню з мотивів, викладених судом.

Питання правовідносин ОСОБА_1 із СК «Українська страхова група» судом не вирішується, так як не стосується предмету і підстав заявленого позову, в якому він є відповідачем.

Однак, судом роз'яснюється ОСОБА_1, що за наявності визначених ЦПК України підстав, він має право на звернення у встановленому законом порядку до суду за захистом власних прав.

З урахуванням позиції суду про наявність підстав для задоволення позову, з урахуванням статті 88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Соверен» до ОСОБА_1, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Соверен» матеріальну шкоду у розмірі 4 163 грн. 99 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 214 грн. 60 коп., а всього стягнути 4 378 (чотири тисячі триста сімдесят вісім) грн. 59 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя