Справа № 1308/2133/12 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/244/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4, ОСОБА_5, її представника - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про виділ частки у спільній часткові власності,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом (а.с.2-3), який уточнила під час розгляду справи (а.с.128), з остаточними вимогами про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 з виплатою йому грошової компенсації за належну частку в спільній частковій власності та визнання за нею права власності на цю частку в нерухомому майні.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником 1/4 частини, її сестра ОСОБА_5, яка підтримує її вимоги і з якою, у разі задоволення позову, вони хочуть поділити будинок між собою в рівних частках, - є власником 1/2 частини вказаного будинку. Як підставу для припинення права власності відповідача на належну йому частку в будинку, позивач зазначає те, що його частка є незначною і не може бути виділена в натурі, а спільне володіння та користування нерухомим майном є неможливим, оскільки вони не можуть дійти згоди щодо управління будинком та його реального поділу між трьома співвласниками.

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про виділення його частки у вказаному вище спільному нерухомому майні згідно з висновком експертизи (а.с.101-105), оскільки домовленості про поділ будинку між ним та іншими співвласниками не може бути досягнуто, а технічна можливість виділення його частки підтверджена, на його думку, висновком експертизи.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 15.07.2014 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Повернуто ОСОБА_7 35336 грн. сплаченої компенсації за частку майна ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 2295 грн. з кожного в дохід держави за проведення призначеної судом експертизи.

Рішення суду оскаржили обидва позивача в частині відмови у задоволенні їхній вимог.

Апелянт ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її позову з підстав неповного з»ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити в цій частині нове рішення, яким її позов задовольнити.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги достатню, на її думку, кількість доказів в підтвердження тих обставин, на які їхня сторона посилалась як на підставу заявлених вимог. Вважає, що судом у рішенні не наведено мотивів відмови у задоволенні її позову. Зазначає, що зважаючи на те, що співвласники не можуть дійти згоди щодо управління та поділу вказаного будинку, а частка ОСОБА_3 є незначною, наявні усі правові підстави для припинення права власності останнього на належну йому частку в спільному майні.

Апелянт ОСОБА_3, просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні його зустрічного позову з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити.

Апелянт зазначає, що спірний будинок має загальну площу 65,4 кв.м. та окремі ізольовані кімнати, а тому його можна реально поділити на частини. Вважає, що висновком судової інженерно-технічної експертизи підтверджено технічну можливість виділу в натурі належної йому частки в будинку з влаштуванням окремого входу. На думку апелянта, висновок експертизи про можливість виділу його частки в натурі, підтверджує також об»єктивну можливість виділу в натурі часток й інших двох співвласників.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін в підтримання своїх апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційних скарг з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку, який складається з двох житлових кімнат площею 35,5 кв.м. і кухні, загальною площею 70,8 кв.м., та належних до нього господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 є власником 1/4 частини цього будинку, ОСОБА_8 - 1/2 частини будинку і ОСОБА_3 - є власником 1/4 частини будинку.

Предметом спору є 1/4 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1, право власності на яку ОСОБА_2 просить визнати за нею у зв»язку з припиненням права власності ОСОБА_3 на цю частку, шляхом виплати йому грошової компенсації, і яку, в свою чергу, ОСОБА_3 просить виділити йому в натурі за своїм позовом.

Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України, право особи на частку в спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч.2 ст.365 ЦК).

Враховуючи те, що частка ОСОБА_3 по відношенню до позивача ОСОБА_2 не може бути визнана незначною, оскільки вони є рівними (по 1/4 частині), а неможливість спільного володіння та користування будинком позивачем не доведена, відповідач не має у власності іншого житла, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що на виконання вимог ч.2 ст.365 ЦК України, позивачем ОСОБА_2 не було внесено на депозитний рахунок суду вартості частки, про припинення права власності на яку вона просить.

Згідно з висновком судової інженерно-технічної експертизи №3539/3540 від 31.10.2013 року (а.с.55-67), виділити в натурі 1/4 ідеальну частину вказаного вище житлового будинку технічно неможливо.

Однак, експертом було запропоновано єдиний варіант виділу в натурі частки, наближеної до 1/4 частини будинку, з виплатою грошової компенсації власнику та з обов»язковим проведенням в будинку перепланувань (переобладнань) всіма співвласниками будинку, а для власника частки, яка підлягає виділу в натурі, - з добудовою приміщення кухні, коридору та ганку із влаштуванням окремого входу.

Таким чином, для того, щоб виділити ОСОБА_3 в натурі належну йому на праві власності частку, яка б відповідала вимогам ізольованої однокімнатної квартири, необхідно провести прибудову на рівні першого поверху та перепланування (переобладнання) в решті будинку.

Однак, крім відсутності дозволу органу місцевого самоврядування на проведення таких дій, як правильно вказав суд першої інстанції у своєму рішенні, співвласниками ще й не вирішено у встановленому законом порядку питання користування чи власності земельною ділянкою, на якій знаходиться будинок із господарськими будівлями (спорудами).

Крім того, вказаною вище експертизою не вирішувалось питання поділу всього будинку з господарськими будівлями (спорудами) між всіма співвласниками, а тому, виділ в такий спосіб частки лише одного співвласника, буде порушувати права інших співвласників, оскільки будинок має лише дві житлові кімнати, одна з яких за висновком експертизи виділяється власнику 1/4 частки.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги й, відповідно, позовних вимог позивача ОСОБА_3, а тому оскаржуване рішення і в цій частині слід залишити без змін.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір, застосувавши матеріальний закон, який підлягав застосуванню, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які б були підставою для зміни чи скасування рішення, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому апеляційні скарги необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.