Справа № 510/346/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2015р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- при секретарі Фурсовой А.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у їх відсутності.

Позивачі на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи у їх відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія будинкової книги прописки громадян у житловому будинку № 9а по вул.. Залізнична в с. Лиманське Ренійського району; копія технічного паспорту на житловий будинок № 9а по вул. Залізнична в с. Лиманське Ренійського району; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.12.2006р. № 13003801; копія договорів купівлі продажу від 15.07.1986р.; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 20.05.2014р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2, серії 1-ЖД № 216181; копія паспорту громадянина України ОСОБА_2, серії КМ № 788389; копія паспорту громадянина України ОСОБА_3, серії КМ № 176043; копія паспорту громадянки України ОСОБА_1; копія інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.05.2014р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4, померлої 22.01.2010р.; копія інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21.05.2014р. № 37429538; копія державного акту серії І-ОД № 051207 від 21.11.2003р. на право власності на земельні ділянки загальною площею 2,15 га, оформленого на імя ОСОБА_4; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 20.05.2014р. за № 944; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 20.05.2014р. за № 943; копія розпорядження Ренійської районної держадміністрації від 06.05.2010р. № 162/А-2010; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5, померлого 18.11.2001р.; копія довідки відділу Держземагенства у Ренійському районі про нормативну грошову оцінку спірних земельних ділянок; копія постанови державного нотаріусу про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.08.2014 р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_5, померлого 18.11.2001р. За життя ОСОБА_5 на підставі договору купівлі - продажу № 32 від 15.07.1986р. належав житловий будинок № 9а по вул. Залізнична в с. Лиманське Ренійського району. Факт належності будинку ОСОБА_5 підтверджується договором купівлі продажу № 32 від 15.07.1986р. , копією технічного паспорту на будинок на його імя.

На випадок смерті ОСОБА_5 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 є його діти позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про її прийняття. На момент його смерті усі спадкоємці першої черги проживали разом із ним. Однак, на той час діти спадкодавця були неповнолітні, тому спадщину прийняла фактичним вступом в управління та володіння спадковим майном в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. лише його дружина ОСОБА_4

22.01.2010р. померла ОСОБА_4 (матір сторін). За життя їй належали: житловий будинок № 9а по вул. Залізнична в с. Лиманське Ренійського району та земельна ділянка загальною площею 2,15 га. розташована на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ОД № 051207 від 21.11.2003 року.

Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно За життя ОСОБА_4 не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 є її діти: позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті матері позивач ОСОБА_1 не звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом ані в своїх інтересах ані в інтересах свого неповнолітнього брата (на той момент) - позивача ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_3 не претендує на спадщину та не заперечує, щоб спадщину оформили позивачі. Пізніше, при зверненні позивачів до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їм в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно, про що 06.08.2015р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок та земельну ділянку, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_4 і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці не заперечують проти визнання за позивачами права власності на спадкове майно.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Батько сторін ОСОБА_5 помер 18.11.2001р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), матір ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, тому данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого.

Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, ОСОБА_4 була спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка. Вона у передбачений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте на момент смерті ОСОБА_5 мешкала разом із ним, вступила в управління та володіння житловим будинком, що належав померлому ОСОБА_5 Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця.

Таким чином, ОСОБА_4 прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р., однак, вона не встигла юридично її оформити.

22.01.2010р. ОСОБА_4 померла. Спадкові відносини після її смерті регулюються положеннями ЦК України 2003р.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України 2003р. спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачі у справі є спадкоємцями першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Вони на день смерті матері мешкали разом із нею, про що свідчить довідка Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області від 20.05.2014р. № 944. Відповідач ОСОБА_3 за прийняттям спадщини після смерті матері не звертався, на неї не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформили позивачі. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачі не мають можливості, оскільки, як зясувалося була відсутня нормативна грошова оцінка земельної ділянки та не було проведено реєстрацію права власності в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та отримано відповідний правовстановлюючий документ на спадковий будинок.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину фактично, оскільки їх воля, як спадкоємців за законом, була виражена у їх діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном.

Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявили про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їх вимоги щодо визнання за ними права власності на житловий будинок та земельні ділянки.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР 1963р., ст.ст. 15, 328, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., ст. ст. 15, 328, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України 2003р., -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право спільної сумісної власності на:

- житловий будинок з надвірними спорудами № 9 а, розташований по вул. Залізнична в с. Лиманське Ренійського району Одеської області, який складається з : житлового будинку літ. А, загальною площею 49,20 кв.м., житловою 34,90 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 14.30 кв.м., сараю літ. Б, вбиральні літ. В, огорожі № 1-2, споруди 3, який розташований на земельній ділянці площею 1500 кв.м.

- земельні ділянки загальною площею 2,15 га (площею 1,99 га та площею 0,16 га), розташовані на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ОД № 051207 від 21.11.2003 року;

- що належали ОСОБА_5, померлому 18.11.2001р., ОСОБА_4, померлій 22.01.2010 року.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.І. Дудник