АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Борисової О.В., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша київська державна нотаріальна контора в особі Головного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права спадкування за законом,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про направлення справи за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати дану ухвалу та направити справу для продовження її розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва. Посилається на порушення судом норм процесуального права. А саме, судом не враховано, що предметом спору є встановлення факту родинних відносин. Лише після розгляду цих вимог може йти мова про спадкове майно, а відтак суд передчасно застосував до спірних правовідносин правила виключної підсудності.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Апелянт та третя особа причини неявки не повідомили. Відповідач подав заяву, у якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з його хворобою.

Оскільки будь - яких доказів щодо неможливості явки до суду за станом здоров`я відповідач не надав колегія суддів визнала причини неявки неповажними.

За вказаних обставин колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у відсутність не з`явившихся осіб, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Справа № 761/5544/14-ц Апеляційного провадження № 22-ц-796/2022/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мальцева Д.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання відповідача про направлення справи за підсудністю до іншого суду суд першої інстанції виходив з вимог ст. 114 ЦПК України, згідно з якою позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Виходячи з положень даної норми, правила виключної підсудності, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються також позовів щодо речових (майнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно (право володіння, користування тощо); про поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, розірвання договору оренди нерухомого майна у зв'язку з невиконання стороною договору, переводу прав покупця нерухомого майна, стягнення заборгованості з орендної плати за користування нерухомим майном тощо.

Оскільки до складу спадщини входить нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1, яка знаходиться на території Дніпровського району м. Києва, висновки суду першої інстанції про те, що даний спір підлягає розгляду за правилами виключної підсудності відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

У позовній заяві не було зазначено склад спадкового майна, а тому суд відкрив провадження за загальним правилом підсудності.

Проте після витребування копії спадкової справи з`ясувалося, що до спадкового майна входить нерухоме майно, яке не знаходиться на території Шевченківського району м. Києва, та що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Доводи апеляційної скарги про те, що предметом спору є лише встановлення факту родинних відносин не спростовують висновків суду, оскільки між сторонами виник спір щодо права на спадкування. За відсутності ж спору питання про встановлення факту, що має юридичне значення вирішується в окремому провадженні.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді