Справа №359/391/15-ц
Провадження №2-з/359/1/2015
УХВАЛА

21 січня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю прокурора Кулішенко О.Ю.,

розглянувши заяву заступника Бориспільського міжрайонного прокурора, який діє в інтересах держави в особі Бориспільської районної ради, про забезпечення позову шля-хом накладення арешту на приміщення банно-прального комбінату та заборони вчиняти дії, спрямовані на розпорядження цим обєктом нерухомого майна,

встановив:

В січні 2015 року заступник Бориспільського міжрайонного прокурора, діючи в ін-тересах держави в особі Бориспільської районної ради, звернувся до суду з вказаною заявою. В обґрунтування цієї заяви він посилається на те, що має намір предявити позов з приводу приміщення банно-прального комбінату «Лотос», розташованого по вул. Київ-ський шлях, 79а в м. Борисполі. Власником цього обєкта нерухомого майна є ТОВ «Ма-рія». 1 жовтня 2014 року ТОВ «Марія» уклало з ОСОБА_1 договір позики, за яким ТОВ «Марія» зобовязалось повернути грошові кошти в розмірі 200000 гривень в строк, передбачений цим договором. 26 грудня 2014 року ТОВ «Марія» уклало з ОСОБА_1 договір іпотеки, за яким для забезпечення належного виконання грошового зобовязання за договором позики ТОВ «Марія» передало ОСОБА_1 в іпотеку приміщення банно-прального комбінату «Лотос», розташоване по вул. Київський шлях, 79а в м. Борисполі. Цим договором передбачено, що у випадку виникнення боргу за договором позики ОСОБА_1 має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за нею права власності на цей обєкт нерухомого майна або шляхом продажу його іншому покупцю. Реалізація спірного приміщення банно-прального комбінату призведе до ускладнення виконання рішення суду про задоволення позову з приводу цього обєкту нерухомого майна. Тому заступник Бориспільського міжрайонного прокурора просить накласти арешт на приміщення банно-прального комбінату «Лотос», розташоване по вул. Київ-ський шлях, 79а в м. Борисполі, та заборонити ТОВ «Марія», ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження цього обєкту нерухомого майна.

У судовому засіданні прокурор підтримує заяву та просить суд задовольнити її.

Інші учасники цивільного процесу не зявились у судове засідання. Відповідно до ч.2 ст.153 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Вислухавши пояснення прокурора та дослідивши письмові докази, приєднані до заяви, суд дійшов до таких висновків.

Встановлено, що ТОВ «Марія» є власником приміщення банно-прального комбіна-ту «Лотос», розташованого по вул. Київський шлях, 79а в м. Борисполі. Ця обставина підтверджується копією інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на не-рухоме майно №31881243 від 29 грудня 2014 року (а.с.8-9).

1 жовтня 2014 року ТОВ «Марія» уклало з ОСОБА_1 договір позики, за яким ТОВ «Марія» зобовязалось повернути грошові кошти в розмірі 200000 гривень в строк, передбачений цим договором. 26 грудня 2014 року ТОВ «Марія» уклало з ОСОБА_1 договір іпотеки (а.с.10-13), за яким для забезпечення належного виконання грошового зобовязання за договором позики ТОВ «Марія» передало ОСОБА_1 в іпотеку примі-щення банно-прального комбінату «Лотос», розташоване по вул. Київський шлях, 79а в м. Борисполі. Цим договором передбачено, що у випадку виникнення боргу за договором позики ОСОБА_1 має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за нею права власності на цей обєкт нерухомого майна або шляхом продажу його іншому покупцю.

Бориспільська міжрайонна прокуратура, діючи в інтересах держави в особі Борис-пільської районної ради, звернулась до Бориспільського міськрайонного суду з позовом (а.с.15-22) до ТОВ «Марія», ОСОБА_1, треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2, приватний нотаріус Бориспільського міського нота-ріального округу ОСОБА_3, про визнання недійсним договору іпотеки та скасування за-пису про заборону на відчуження приміщення банно-прального комбінату «Лотос», роз-ташованого по вул. Київський шлях, 79а в м. Борисполі.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абз.1 п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забез-печення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтверд-ження своїх вимог, зясувати обсяг позовних вимог, та пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Встановлено, що до заяви про забезпечення позову не приєднаний доказ на під-твердження того, що у ТОВ «Марія» виник борг за договором позики, а у ОСОБА_1 виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, відсутній доказ, з якого вбачається, що ТОВ «Марія», ОСОБА_1 або інші особи вживають заходи, спрямо-вані на відчуження приміщення банно-прального комбінату: здійснюють переддоговірну діяльність, укладають попередні договори або розшукують потенційних покупців, роз-міщуючи обяви та рекламу в засобах масової інформації тощо.

Законом України «Про виконавче провадження» не передбачений порядок вико-нання рішення суду про визнання недійсним договору іпотеки та скасування запису про заборону на відчуження спірного обєкту нерухомого майна. Тому невжиття заходів забезпечення позову, запропонованих заступником Бориспільського міжрайонного про-курора, не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову.

З огляду на ці обставини суд вважає, що підстави для забезпечення позову відсутні.

Крім того, основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного обмеження власності, кон-фіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на не-обхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідніс-тю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими захода-ми та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом обмеження особи її влас-ності.

Встановлено, що заходи, запропоновані заступником Бориспільської міжрайонної прокуратури, істотно обмежують право власності ТОВ «Марія» на спірний обєкт не-рухомого майна та є непропорційними тій меті, яку він прагне досягти при забезпеченні позову.

Ця обставина є додатковою підставою для відмови у задоволенні заяви про забез-печення позову.

Керуючись ч.3 ст.151, п.1 ч.1, ч.2 ст.208, ст.210 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви заступника Бориспільського міжрайонного прокурора про за-безпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_4