Провадження № 4-с-34/15
В справі № 760/470/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої - судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Боровик О.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, зацікавлена особа: начальник відділу Державної виконавчої служби Деснянського РУЮ у м. Києві Ніколаєв Сергій Вікторович про визнання постанови незаконною та її скасування, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду зі скаргою і просить визнати незаконною постанову начальника ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Ніколаєва С.В. про скасування постанови державного виконавця від 17.10.2014 року про звільнення майна з-під арешту та скасувати її.

Посилається в скарзі на те, що на підставі рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 07.10.2005 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку/доходу/, починаючи з 19.08.2005 року і до повноліття дитини.

Після ухвалення судом рішення він його протягом тривалого часу виконував добровільно, про що маються квитанції про перерахування грошових коштів.

Незважаючи на це, в квітні 2013 року ОСОБА_4 подала до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві виконавчий лист разом з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця від 26.04.2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду.

Не дивлячись на те, що державні виконавця періодично змінювалися, він письмовими заявами повідомляв їх про добровільну сплату аліментів, до яких додавав копії квитанцій про сплату.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Веклич А.Г. від 20.06.2014 року № 1253/22 , станом на 01.06.2014 року заборгованість по аліментах у нього відсутня.

Постановою державного виконавця від 24.06.2014 року виконавче провадження було закінчено,а матеріали направлені на виконання до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві за місцем його роботи в ТОВ «Ост-Вест Експрес».

З довідки-розрахунку від 01.12.2014 року, складеної державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, вбачається, що заборгованості за період часу з 01.06.2014 року по 01.12.2014 року він також не має.

Незважаючи на відсутність у нього заборгованості по сплаті аліментів, в ході виконавчого провадження № 37759160 державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Огребою П.О. 26.03.2014 року було винесено постанову, якою постановлено накласти арешт на автомобіль TOYOTA COROLLA 1,33, д.н. НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2 та автомобіль DAEWOO LANOS 1500, д.н.НОМЕР_3 кузов № НОМЕР_4.

Оскільки на момент винесення постанови та на сьогоднішній день заборгованості по аліментах у нього немає, це вказує на відсутність підстав для накладення арешту на майно.

Вважає, що при винесенні постанови про накладення арешту державним виконавцем було порушено вимоги ч. 5 ст. 52, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 54, ч.ч. 1, ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», т.я. державний виконавець не пересвідчився в наявності у нього заборгованості по аліментах, а в разі її наявності не звертався до нього щодо наявності у нього коштів для погашення заборгованості, не надав йому права запропонувати види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення.

17.10.2014 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Петровою А.І. було винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту в зв»язку з відсутністю заборгованості по сплаті аліментів, якою звільнено з-під арешту вище приведені автомобілі.

Однак, 10.11.2014 року дана постанова була скасована начальником відділу ОСОБА_2, що, на його думку, є порушенням ст.ст. 74 та 83 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, при винесенні оскаржуваної постанови начальником відділу ДВС ОСОБА_2 не було взято до уваги відсутність у нього заборгованості по сплаті аліментів, що, відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», є єдиною підставою для накладення арешту на майно боржника.

Крім того, здійснюючи перевірку виконавчого провадження, начальник відділу ДВС вийшов за межі своїх повноважень, оскільки станом на момент здійснення перевірки виконавче провадження вже було закінчено, а його матеріли передані для виконання до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.06.2014 р.

Вважає також,що при проведенні перевірки начальником ВДВС не було дотримано вимог п. 9.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень, якими встановлено, що у разі наявності порушень у діях державного виконавця виноситься постанова про перевірку виконавчого провадження, у якій, серед іншого, зазначаються: підстави та строки проведення перевірки та інша необхідна інформація.

Оскаржувана постанова не містить таких відомостей і не могла містити, т.я. виконавчого провадження уже не було на виконанні відділу.

Враховуючи ці обставини, вважає, що оскаржувана постанова начальника ВДВС є незаконною та підлягає скасуванню.

Зацікавлена особа в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином та в порядку, визначеному ст.76 ЦПК України.

Про причини неявки суд до відома не поставив.

Заперечень проти скарги не подав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення,дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Виходячи з цього та належного повідомлення суб»єкта оскарження про час розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2005 року з заявника стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку/доходу/, починаючи з 19.08.2005 року і до його повноліття.

Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 26.04.2013 року на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця Огреби П.О. від 26.03.2014 року для забезпечення виконання рішення суду був накладений арешт на транспортні засоби - автомобілі TOYOTA COROLLA 1,33,д.н. НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2 та автомобіль легковий DAEWOO LANOS 1500, д.н. НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_4.

Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Веклич А.Г. від 24.06.2014 року виконавче провадження було закінчено з направленням матеріалів на виконання до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві за місцем роботи боржника - ТОВ»Ост-Вест Експрес».

17.10.2014 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Петровою А.І. була винесена постанова про звільнення з-під арешту майна, накладеного постановою від 26.03.2014 року в зв»язку з відсутністю заборгованості по аліментах з боку боржника виконавчого провадження.

Постановою начальника відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 від 10.11.2014 року дана постанова була скасована в зв»язку з її невідповідністю вимогам ст. 50 Закону України « Про виконавче провадження».

/ а.с. 10; 46; 56; 69-70 /

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

В п. 7.13.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 зазначено, що якщо розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів, державний виконавець перевіряє майновий стан боржника з одночасним накладенням арешту на майно боржника та за наявності підстав вручає (направляє) боржнику письмове попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

Згідно ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно.

Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення.

З довідки, складеної державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Веклич А.Н. від 20.06.2014 року, тобто при закінченні виконавчого провадження, вбачається,що заборгованості по аліментах заявник не має і на момент складення довідки переплата складає 71, 20 гр.

З довідки, складеної 30.07.2014 року, вбачається, що заборгованість заявника по аліментах складає 134451, 23 гр.

Ухвалою Солом»янського районного суду м. Києва від 23.09.2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.12 2014 року, вбачається, що дії державного виконавця Веклич А.Г. щодо складання даного розрахунку були визнані неправомірними, а сам розрахунок скасований.

За таких обставин суду приходить до висновку про обґрунтованість постанови державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 17.10.2014 року про звільнення майна боржника з-під арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України « про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Скасовуючи постанову державного виконавця від 17.10.2014 року, начальник відділу ДВС послався саме на дану норму закону.

В той же час, як встановлено вище і підтверджено судовими рішеннями, сама постанова про накладення арешту на майна заявника суперечила вимогам закону, оскільки заборгованості по аліментах на момент накладення арешту на майно, заявник, як боржник виконавчого провадження, не мав.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 9.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що начальник відділу має право перевірити будь-яке виконавче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи чи за заявою (скаргою) стягувана або його представника у випадках, передбачених Законом.

Як встановлено вище, виконавче провадження державним виконавцем було закінчено постановою від 24.06.2014 року, а постанова про звільнення майна боржника з-під арешту начальником відділу ДВС була скасована 10.11.2014 року, тобто після закінчення виконавчого провадження, яке було направлено на виконання до ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві, тобто поза строками, визначеними законом, на протязі яких начальник відділу ДВС мав паво здійснювати контроль за виконавчим провадженням.

Виходячи з цих обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та її задоволення.

Керуючись ст.ст.50,ч.5 ст.52, ч.2 ст.74, ч.ч.1,2 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3,4,10,11,14, 383, 385-387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати постанову начальника відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 про скасування постанови державного виконавця про звільнення майна з-під арешту від 17.10.2014 року незаконно.

Скасувати постанову начальника відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 від 10.11.2014 року про скасування постанови державного виконавця про звільнення майна з-під арешту від 17.10.2014 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання

копії ухвали.

Суддя: