Справа № 466/304/11 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/783/1711/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Брикайло М.В.,

за участю Репака В.В. - представника ПАТ „УкрСиббанк";

ОСОБА_4 - представника відповідачки ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 червня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" (в подальшому - „Банк") до ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_5 про стягнення боргу.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на користь Банку борг за Кредитним договором № 0 від 23 листопада 2007 року у розмірі 995 804 грн. 74 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_5 на користь Банку борг за Кредитним договором № 0 від 28 травня 2008 року у розмірі 272 621 грн. 60 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8, представника за довіреністю ОСОБА_6, про визнання недійсними Кредитних договорів № 0 від 23 листопада 2007 року та № 0 від 28 травня 2008 року відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання судових витрат (т.1, а.с. 121-124).

Дане рішення оскаржив ОСОБА_4 - представник відповідачки ОСОБА_5

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити Банку у задоволенні його позовних вимог, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що в силу положень частини 4 ст. 559 ЦК України порука, передбачена Договором поруки № 207259, який було укладено 28.05.2008 року між Банком (як кредитором) та відповідачкою ОСОБА_5 (як поручителем) і згідно якого ОСОБА_5 взяла на себе зобов'язання перед Банком відповідати за невиконання позичальником ОСОБА_6 за зобов'язаннями, що виникають з Кредитного договору, який також було укладено 28.05.2008 року між Банком та ОСОБА_6, припинилася (т.2, а.с. 163-165).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника Банку, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" міститься роз'яснення про те, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При цьому пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Матеріалами справи стверджується, що вимога Банку від 13.10.2009 року про дострокове стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту від 28.05.2008 року апелянтом була отриманою 29.10.2010 року (т.1, а.с. 37), однак протягом 31 дня (строк, передбачений п. 6.2 згаданого Договору про надання споживчого кредиту від 28.05.2008 року) порушення зобов'язань позичальника перед Банком усунутими не були, а відтак строк виконання зобов'язання настав 01.12.2009 року.

В межах шестимісячного строку, передбаченого частиною 4 ст. 559 ЦК України (а саме - 24.12.2009 року), Банк звернувся до суду з позовом до відповідачки (апелянта) ОСОБА_5, а також ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про стягнення боргу за кредитними договорами і ухвалою судді від 14.01.2010 року було відкрито провадження за цим позовом, однак ухвалою суду від 27.05.2010 року цю позовну заяву Банку було залишено без розгляду (т.2, а.с. 233-234).

Таким чином, новий відлік шестимісячного строку, передбаченого частиною 4 ст. 559 ЦК України, почався з дня набрання вище згаданою ухвалою суду від 27.05.2010 року законної сили, однак в межах цього шестимісячного строку (а саме - 25.06.2010 року; т.2, а.с. 237-зворот) Банк повторно надіслав на адресу суду позов (в т.ч. - і до апелянта ОСОБА_5) про стягнення заборгованості за кредитними договорами (т.1, а.с. 1-47), за результатами розгляду якого судом і було ухвалено оскаржуване рішення.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, відхилити та залишити рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 червня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: