Справа № 310/3987/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2015 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Пустовіт З.П.

при секретарі: Гоноболіній О.І.

з участю прокурора Святенького М.Г., представників відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави до Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_3, реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, третя особа Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області про визнання незаконним та скасування пункту 18 рішення Бердянської міської ради №33 від 31.05.2013 р., скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Бердянський міжрайонний прокурор Запорізької області звернувся до суду в інтересах держави до Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_3, реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, третя особа Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, в якому просив визнати незаконним та скасувати пункт 18 рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 31.05.2013 року №33 «Про передачу в оренду земельних ділянок» та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції №2655300 від 26.09.2013 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що прокурорською перевіркою встановлено, що Бердянською міською радою при прийнятті п.18 рішення від 31.05.2013 року №33 було грубо порушено вимоги ст.ст. 12,79, 79-1, 122 ЗК України, ст.50 Закону України «Про землеустрій» та ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Так оскаржуваним пунктом затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3, залишивши у власність земельну ділянку площею 0,1094 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 для розміщення та обслуговування готелю, Державний акт на право власності на земельну ділянку від 26.05.2009 року, реєстраційний номер 54, визнано таким, що втратив чинність. Цим рішенням затверджено документацію на нову земельну ділянку. За вказаною адресою право власності на земельну ділянку площею 0,1094 га належало ОСОБА_4, ділянці був присвоєний кадастровий номер НОМЕР_3, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 та відомостями з Державного земельного кадастру від 02.02.2015 року. Після затвердження оскаржуваним рішенням документації із землеустрою межі зазначеної земельної ділянки було змінено і, як наслідок, новосформованій земельній ділянці присвоєно інший кадастровий номер НОМЕР_1. Однак, в порушення вимог ст.ст.79, 79-1 ЗК України, ст.50 Закону України «Про землеустрій», проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не розроблявся. Крім того, в порушення ч.1 ст.122 ЗК України, у даному випадку фактично була передана земельна ділянка не із земель комунальної власності, а та, яка частково перебувала у комунальній власності та у приватній власності ОСОБА_3 Аналогічні порушення були встановлені Держсільгоспінспекцією у Запорізькій області під час перевірки земельного законодавства (акт перевірки від 29.11.2013 року ). Таким чином, оскаржуваним пунктом рішення Бердянської міської ради, за відсутності проекту відведення, сформовано нову земельну ділянку та фактично передано її у власність ОСОБА_3 Крім цього, Бердянська міська рада не мала повноважень в оскаржуваному рішенні визнавати таким, що втратив чинність Державний акт на право власності на земельну ділянку без вирішення питання щодо скасування рішення ради, на підставі якого він видавався. Зважаючи на наведені порушення вимог законодавства, також підлягає скасуванню рішення державного реєстратора реєстраційної служби Бердянського МРУЮ №6254460 від 26.09.2013 року про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1. Окрім цього вказана реєстрація права власності повинна бути скасована ще й тому, що в якості підстави вказано державний акт НОМЕР_2 від 26.05.2009р., а у п.18 рішення вказано, що він втратив чинність. Також цим актом посвідчувалося право власності іншої особи - ОСОБА_4 та на іншу земельну ділянку, з іншим кадастровим номером НОМЕР_3. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, яким є Держсільгоспінспекція України. Разом з тим вказаним Законом не передбачено повноважень щодо звернення центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, до суду про визнання незаконними рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, визнання недійсними правочинів щодо відчуження чи передачі у користування земельних ділянок державної та комунальної власності, а також їх повернення з чужого незаконного володіння. Не передбачено таких повноважень і Положенням про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року №459/2011. Тому прокурор, відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України, звертається до суду в інтересах держави та самостійно визначає у позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту. Оскаржуваним рішенням порушено інтереси держави, бо земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

У судовому засіданні прокурор Святенький М.Г. підтримав позов із зазначених у ньому підстав, доповів по його суті та просив задовольнити.

Представник відповідача - Бердянської міської ради Запорізької області за довіреністю ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позову, оголосивши письмові заперечення, в яких послалася на те, що підставою для винесення рішення №33 від 31.05.2013 року, зокрема п.18, була заява від 22.03.2013 року, договір дарування земельної ділянки від 21.03.2012 року, р.№419 та договір дарування нежитлової будівлі від 16.12.2011року , р.№3150. Статтею 79 ЗК України дано визначення земельної ділянки як об'єкту права власності - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Як вбачається з матеріалів, наданих позивачем до свого позову, площі зазначених земельних ділянок, їх місцезнаходження не змінені, тому, відповідно, нових земельних ділянок в розумінні ст.79 ЗК України спірним рішенням не створено. Крім цього, ст. 79-1 ЗК України визначено вичерпний перелік випадків формування земельних ділянок. Однак відповідач по справі ОСОБА_3 отримав земельну ділянку у власність на підставі договору дарування, тобто на момент прийняття спірного рішення земельна ділянка вже була сформована та перебувала у приватній власності. Тобто, законодавець визначає, що надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в державному земельному кадастрі, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно без зімни її меж та цільового призначення, здійснюється без складання документації із землеустрою. Оскаржуване рішення приймалося у тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок як земельної ділянки, призначеної для розміщення і обслуговування готелю, так і створення озеленення території загального користування в натурі. За повідомленням Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області межі спірної земельної ділянки відкореговані, нова земельна ділянка не формувалася. Державний земельний кадастр України наразі наповнюється інформацією, вирішує багато технологічних завдань і тому на Публічній кадастровій карті України можливі помилки та деякі невідповідності. Ідентифікація земельної ділянки двома кадастровими номерами на Публічній кадастровій карті сталася через недосконалість наявного програмного забезпечення в результаті допущеної розробниками помилки. Відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Користувачем суміжної земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, який одночасно звернувся до Бердянської міської ради з відповідною заявою з метою впорядкування меж земельної ділянки. Тому просила відмовити у задоволенні позову.

Представник іншого відповідача- ОСОБА_3. за довіреністю ОСОБА_2 також заперечував проти задоволення позову, підтримав позицію представника Бердянської міської ради, а крім цього послався на те, що прокурором пропущено 15-денний строк звернення до суду після відхилення подання, визначений ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Бердянський міжрайонний прокурор спочатку звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду, проте провадження по справі було закрито. Тому просив застосувати позовну давність.

Представник реєстраційної служби Бердянського МРУЮ в судове засідання не з'явився, надіслав письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову, справу розглянути за його відсутності.

Представник третьої особи про розгляд справи повідомлений належним чином, в клопотанні від 27.05.2015 року також просив розглянути справу без представника інспекції.

Заслухавши прокурора, представників відповідачів, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи з свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до пункту 18 рішення Бердянської міської ради Запорізької області тридцять восьмої сесії VI скликання «Про передачу в оренду земельних ділянок» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3, залишивши у власності земельну ділянку площею 0,1094 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 для розміщення та обслуговування готелю, Державний акт на право власності на земельну ділянку від 26.05.2009 року, реєстраційний номер 54, вважати таким, що втратив чинність.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення зазначені: заява від 22.03.2013 року №1110, договір дарування земельної ділянки від 21.03.2012 року, реєстраційний №419 та договір дарування нежитлової будівлі від 16.12.2011року, реєстраційний №3150.

Як вбачається з договору дарування земельної ділянки від 21.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Шевченко Т.В. за реєстровим №419, ОСОБА_6 за цим договором набув у власність земельну ділянку площею 0,1094 га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення якої для розміщення та обслуговування готелю. Зазначена земельна ділянка належить дарувальнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 26.05.2009 року.

Відповідно до договору дарування нежитлової будівлі від 16.12.2011 року, реєстровий номер 3150, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Шевченко Т.В., дарувальник ОСОБА_4 передав у власність безоплатно, а обдарований ОСОБА_3 прийняв у власність як дарунок нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_1. Предмет договору розташований на земельній ділянці розміром 1094 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_3., що підтверджується копіями вказаних договорів, копією витягу про державну реєстрацію прав.

Згідно наданого прокурором Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.02.2015 року у Державному земельному кадастрі земельна ділянка по АДРЕСА_1, вид використання для розміщення і обслуговування готелю, площею 0,1094 га вже зареєстрована під іншим кадастровим номером, а саме: НОМЕР_1. Державна реєстрація земельної ділянки була здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 13.09.2013, виконана ТОВ «Сервіор».

На думку прокурора, прийнятим рішенням Бердянська міська рада, в порушення вимог земельного законодавства, за відсутності проекту відведення, сформувала нову земельну ділянку і передала у власність відповідача ОСОБА_3, до того ж прийняла рішення щодо земельної ділянки, яка перебувала у приватній власності.

Відповідно до ст.79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно ч.1,2 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж і внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Відповідно до ч.4 цієї статті земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру.

Як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виконаної ТОВ «Сервіор» за замовленням ОСОБА_3 щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 для розміщення та обслуговування готелю, завданням були роботи з установлення (відновлення) меж земельної ділянки, складання кадастрового плану, виготовлення технічної документації, уведення земельно-кадастрової інформації на магнітні носії.

Згідно листа Управління Держземагентства у Бердянському району Запорізької області №3043/01-23 від 23.09.2014р., управління надало роз'яснення щодо наявності на Публічній кадастровій карті України подвійного кадастрового номеру земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1: номер НОМЕР_3, тип власності :приватна, цільове призначення: для будівництва готелю, площа 0,1095га, та кадастровий номер НОМЕР_1, тип власності: приватна, цільове призначення: В.03.08, площа 0,1094 га. В цьому листі вказано, що межі зазначеної земельної ділянки відкореговані, усунено наявне некоректне розміщення земельної ділянки на карті в електронному вигляді, а саме накладення меж земельних ділянок. При цьому, нова земельна ділянка не формувалася. Ідентифікація земельної ділянки двома кадастровими номерами на Публічній кадастровій карті сталася через недосконалість наявного програмного забезпечення в результаті допущеної її розробниками помилки. Земельній ділянці по АДРЕСА_1, площею 0,1094 га, присвоєно індексний кадастровий номер НОМЕР_1, інший кадастровий номер НОМЕР_3 до уваги не брати.

Так, дійсно, відповідно до ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», який набрав чинності з 01.01.2013 року, кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Згідно з п.і) ч.1 ст.25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Види документації із землеустрою є: … і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Статтею 30 цього Закону визначено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Вимоги щодо технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначені ст.55 вказаного Закону. Як з'ясовано в ході розгляду справи та підтверджено письмовими доказами, з метою впорядкування меж земельних ділянок через накладання меж земельних ділянок одна на одну, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1094 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування від 21.03.2013 року, та сусідньої земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, площею 0,1575 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що знаходиться у користування ОСОБА_4 на умовах оренди, для створення озеленення території загального користування, ТОВ «Сервіор» було розроблено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка і була затверджена рішенням Бердянської міської ради №33 від 31.05.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки до Державного земельного кадастру вносяться, в тому числі, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України.

Пунктом 4 розділу VII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачені певні випадки усунення виявлених помилок після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру, наприклад, у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Що фактично і було зроблено у даному випадку.

Однак під час внесення інформації до Державного земельного кадастру на Публічній кадастровій карті земельна ділянка, що належить відповідачу ОСОБА_3, була позначена іншим кадастровим номером НОМЕР_1, втім це ніяким чином не свідчить про те, що була сформована нова земельна ділянка та виділена відповідачу з порушенням положень ст.122 ЗК України, як вважає прокурор, оскільки ділянка вже була сформована, належала на праві приватної власності, її площа, місце розташування, цільове призначення не змінювалися, відповідно, нової земельної ділянки в розумінні ст.ст.79, 79-1 ЗК України, не було створено. Тому, на переконання суду, висновки прокурора є помилковими, а норми законодавства, на які він посилається в обґрунтування позову, не застосовуються до даних правовідносин.

Можливо, на думку суду, така помилка (присвоєння подвійного кадастрового номеру) сталася через те, що, як видно з долученої до позову самим прокурором копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.9), під кадастровим номером НОМЕР_3 позначено земельну ділянку, адреса якої вказана зовсім інша: АДРЕСА_2 (та без зазначення поштового номеру ділянки), замість адреси АДРЕСА_1 , а також неправильно зазначена серія державного акту на право власності на земельну ділянку, а саме: НОМЕР_5, замість НОМЕР_2. Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області пояснює наявність помилок та невідповідностей на Публічній кадастровій карті України через недосконалість програмного забезпечення.

Враховуючи, що технічною документацією щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначено місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплені межовими знаками, в результаті чого кадастровий план земельної ділянки як додаток до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не співпадає з планом меж земельної ділянки у Державному акті на право власності на земельну ділянку НОМЕР_5, який видавався ще попередньому власнику земельної ділянки, то Бердянська міська рада при затвердженні технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) правомірно в рішенні зазначила про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку від 26.05.2009 року, вважати таким, що втратив чинність.

Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що підстави, на які посилався прокурор в обґрунтування позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування п.18 рішення Бердянської міської ради №33 від 31.05.2015 року, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Оскільки інша позовна вимога є похідною від першої, тому, відповідно, відсутні підстави для її задоволення також.

Враховуючи, що на час звернення до суду прокуратура була звільнена від сплати судового збору, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.3,10, 11, 57-60, 62, 64, 212-215 ЦПК України, ст.ст.79, 79-1 ЗК України, ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст..ст. 25, 30 Закону України «Про землеустрій», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави до Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_3, реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, третя особа Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області про визнання незаконним та скасування пункту 18 рішення Бердянської міської ради №33 від 31.05.2013 р., скасування рішення державного реєстратора відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЗ. П. Пустовіт