Справа № 758/4834/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Декаленко В. С. ,

при секретарі Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 2006 року. Шлюб зареєстрований 02.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 255. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка в судовому засіданні підтримує вимоги, мотивуючи тим, що протягом декількох років сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин, вважає, що сімя повністю розпалась, оскільки стало зрозумілим, що втрачені почуття і сенсу підтримувати спільне життя не має. Проживають окремо, переконалась, що є зовсім різними людьми, сімейні стосунки не підтримують, ведуть роздільне господарство та мають різний бюджет уже на протязі двох років і тому в подальшому підстав для збереження їх сімї не має. В сімї виникали конфлікти та сварки через несумісність характерів, різності поглядів на життя та сімейні відносини, побутові проблеми, що негативно впливало на їх відносини. Відповідачем влаштовувались сварки в присутності сторонніх осіб, що принижувало її честь. Вважає, що збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «ОСОБА_1».

Зазначає, що житлових спорів на час звернення до суду з цією позовною заявою про розірвання шлюбу у неї не існує, не порушується і питання встановлення місця проживання дитини чи стягнення аліментів, оскільки у разі виникнення спору з приводу даних питань будуть вирішувати їх окремо. Просить позов задовольнити, наполягаючи на розірванні шлюбу, заперечує проти надання судом будь-якого строку для примирення, оскільки сенсу в цьому не має і за час який не проживали разом відповідач не намагався відновити стосунки.

Відповідач в судовому засіданні проти вимог фактично заперечує, обґрунтувавши запереченнями, вважає є можливість відновити стосунки, в задоволенні позову просить відмовити.

Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так частина друга ст. 104 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Зі змісту статті 105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства та бюджету два роки тому, протягом року проживають окремо і позивачка не бажає відновлення сімейних стосунків.

Вирішуючи питання про розірвання шлюбу суд враховує також ту обставину, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів в підтвердження його дійсних намірів для збереження сімї та належних доказів, які б свідчили про його дії які б переконали в можливості відновлення стосунків сторін в майбутньому і мали суттєве значення при розгляді справи та були підставою для відмови в позові.

Крім того, надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки позивачка категорично заперечує проти цього.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість в подальшому зберегти їх сімю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, а тому суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення.

На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 208, 209, 213-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб зареєстрований 02.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 255 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище: «ОСОБА_1».

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Відділу реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб, відповідно до вимог ч. 2 ст. 115 СК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко