АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1381/15 Доповідач - Макаров Г.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

встановила:

17 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання причини пропуску строку для звернення в нотаріальну контору з заявою прийняття спадщини поважною та надання додаткового строку, достатнього для подання заяви в четверту Державну нотаріальну контору м. Харкова про прийняття спадщини після смерті дочки - ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що 20 листопада 2008 року дочка за договором купівлі-продажу придбала квартиру АДРЕСА_1.

17 жовтня 2014 року Державний нотаріус Четвертої Державної нотаріальної контори м. Харкова відмовив їй в видачі свідоцтва про право власності на квартиру в зв'язку з пропуском строку подання заяви на прийняття спадщини. Вона не змогла своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в зв'язку з тим, що хворіла. Вона тяжко перенесла смерть своєї дочки і чоловіка. Вона постійно хворіла, часто були головні болі, підвищувався артеріальний тиск, в зв'язку з чим вона погано себе почувала, змушена була звертатися до лікарів. 12 травня 2014 року вона знову захворіла, піднявся артеріальний тиск, був сильний головний біль, в зв'язку з чим додому був викликаний лікар і було призначено лікування в домашніх умовах. Факт її хвороби підтверджується записами лікаря в амбулаторній картці.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Харківської міської ради позов не визнав, вважав що доводи позивача про хворобу не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд безпідставно не врахував надані нею медичні документи про хворобу, що свідчать про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Після смерті чоловіка та дочки, яка страждала на психічне захворювання, вона - позивач хворіла, звертатись в лікувальні установи не могла через відсутність грошей, а тому лікуватися вимушена була вдома.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав що поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини у ОСОБА_1 не було. Вона протягом шести місяців мала об'єктивну можливість подати заяву про прийняття спадщини, як особисто так і шляхом надіслання її поштою.

Але з цим висновком погодитися не можна оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 64, ч. 3, 4 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п. 1 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно розтлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1, 2 ст. 1269, ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в ч. 1, 4, 6, 7 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, яка була дочкою позивачки по справі (а.с.4), померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11). Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.7-10). Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем 1 черги є її мати ОСОБА_1. З ОСОБА_4, який був чоловіком ОСОБА_3, шлюб було розірвано 08.06.2010 року, а тому він не є спадкоємцем після її смерті.

Відповідно до листа нотаріуса (а.с.21) і витягу із спадкового реєстру (а.с.22-23) позивач ОСОБА_1 в 6-и місячний строк з часу відкриття спадщини не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

17 жовтня 2014 року Державний нотаріус Четвертої Державної нотаріальної контори м. Харкова відмовив їй в видачі свідоцтва про право власності на квартиру в зв'язку з пропуском строку подання заяви на прийняття спадщини.

ОСОБА_5 не змогла своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в зв'язку з тим, що хворіла. Вона тяжко перенесла смерть своєї дочки і чоловіка. Вона постійно хворіла, часто були головні болі, підвищувався артеріальний тиск, в зв'язку з чим вона погано себе почувала, змушена була звертатися до лікарів.

12 травня 2014 року вона знову захворіла, піднявся артеріальний тиск, був сильний головний біль, в зв'язку з чим додому був викликаний лікар і було призначено лікування в домашніх умовах. Факт її хвороби підтверджується записами лікаря в амбулаторній картці.

Вказані обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки причини на які вказує позивач підтверджуються медичними документами та іншими матеріалами справи в їх сукупності та взаємозв'язку.

Висновки суду про те, що хвороба позивача не перешкоджала останній в установлений строк звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини ґрунтуються на припущеннях, оскільки судом не наведено відповідних доказів про те, що позивач не хворіла, а той факт, що позивач не знаходилася на стаціонарному лікуванні в зв'язку з тяжким сімейним та матеріальним становищем не можна вважати підставами для визнання неповажною причиною пропуску строку прийняття спадщини.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у позові дійшов неправильного висновку про відсутність поважних причин пропуску строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову.

Визначаючи додатковий строк, достатній для подання позивачем ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини, який не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України, колегія судді враховуючи стан здоров'я позивача та інші конкретні обставини по справі вважає, що три місяці є достатнім строком для подання останньою відповідної заяви.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. З урахуванням зазначеного з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у сумі 365 гривень 40 копійок.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 309, 313, 316, 317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк - три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого ОСОБА_1 може подати заяву про прийняття спадщини після смерті її дочки - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 365 (триста шістдесят п'ять) гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: -