РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

16 грудня 2015 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Пустовіт З.П.

при секретарі: Гоноболіній О.І.

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого зазначила, що разом з відповідачем вони почали проживати однією сімєю з 2000 року без реєстрації шлюбу. 16.03.2001 року у них народився син, ОСОБА_3, в свідоцтві про народження якого відповідач зазначений як батько. З 2005 року вони з відповідачем разом не проживають. Відповідач у добровільному порядку сплачував аліменти на дитину до 2008 року. На теперішній час вони з ним не спілкуються, син проживає разом з нею. До цього часу вона багато разів зверталася до відповідача з проханням допомагати дитині, але він категорично відмовляв та пропонував звертатися до суду. Враховуючи, що матеріальні затрати на утримання і розвиток дитини вона несе одна, вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно, оскільки він офіційно не працює. Також, керуючись ст.191 СК України, призначити суд стягувати аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Посилаючись на вказані обставини, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 17.09.2012 року.

У судовому засіданні позивач підтримала позов із зазначених у ньому підстав, просила задовольнити. Додатково пояснила, що, наскільки їй відомо, відповідач на даний час працює у м.Києві, одружений, має двох неповнолітніх дочок, приблизно 4-х та 6-ти років. З моменту припинення спільного проживання і до 2008 року він у добровільному порядку надавав матеріальну допомогу на утримання сина щомісячно по 600 грн., тому саме з цих міркувань вона і визначила розмір аліментів для стягнення в сумі 600,00 грн., який не буде ущемляти інтереси його малолітніх дітей. Сама вона наразі не працює, бо народила другу дитину і перебуває у відпустці по догляду за нею до досягнення трирічного віку.

Відповідач про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, проте конверт повернувся до суду за закінченням терміну зберігання, тому суд відповідно до положень ст.ст.169, 224-226 ЦПК України розглядає справу за згодою позивача в заочному порядку на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено відповідними письмовими доказами, що в період проживання без реєстрації шлюбу у сторін 16 березня 2001 року народився син, ОСОБА_3, батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач.

Згідно довідки КП «Житлорсервіс -2А» №2496 від 21.09.2015 року, дитина проживає разом з позивачем.

У судовому засіданні не було встановлено факту того, що відповідач має постійне місце роботи та отримує дохід у вигляді заробітної плати, тому аліменти з нього, відповідно до положень ст. 184 СК України, слід визначити в твердій грошовій сумі.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд враховує, що відповідач є працездатною особою, будь-яких об'єктивних обмежень у можливостях виконувати батьківський обов'язок по утриманню свого сина, судом не встановлено.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, рівні обов'язки батьків по утриманню дітей, керуючись засадами розумності та справедливості, приймаючи до уваги пояснення позивача щодо наявності у відповідача, крім сина, ще двох неповнолітніх дочок, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання сина, ОСОБА_3, в сумі 600,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

При постановленні рішення про стягнення аліментів у визначеному розмірі суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України чи стягнення додаткових витрат на дитину згідно із ст.185 СК України.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Позивач не надала суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів за минулий час з відповідача ОСОБА_2, але не одержала у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому в стягнення аліментів за минулий час, з 17.09.2012 р. по 18.10.2015 р. слід відмовити.

Отже, з урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 57-60, 62, 88, 212-215, 367, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в твердій грошовій сумі розмірі 600,00 (шістсот) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 19 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 487 грн. 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до суду протягом 10 днів після отримання копії цього рішення .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_4