Провадження № 2/638/1692/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого: судді Шишкіна О.В.,

при секретарі Голуб Ю.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про надання перекладача в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, у якій просить позбавити його батьківських прав відносно ОСОБА_3, встановити над нею опіку, визнати опікуном, стягнути на його користь аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

10 червня 2015 року у судовому засіданні відповідачем ОСОБА_1 подано клопотання про надання йому перекладача, оскільки він є громадянином ОСОБА_4 і не розуміє українську мову.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він є громадянином ОСОБА_4, однак народився, навчався та проживає в Україні, проте української мови не розуміє, вільно володіє російською мовою послуг українсько-російського перекладача не потребує.

Інші учасники справи, в тому числі і прокурор, який приймає участь у справі, пояснили, що користуватись послугами перекладача право заявника клопотання, однак він має визначити такого перекладача самостійно.

Вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання у звязку із наступним.

Відповідно до ст. 10 Корнституції України, державною мовою в Україні є українська мова.

Статтею 14 Закону України «Про засади державної мовної політики», судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами). Разом із тим, особам, що беруть участь у розгляді справи в суді, забезпечується право вчиняти усні процесуальні дії (робити заяви, давати показання і пояснення, заявляти клопотання і скарги, ставити запитання тощо) рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку.

Подібна позиція викладена і в п.3 частини b статті 9 Європейської Хартії регіональних мов або мов меншин від 5 листопада 1992 року, якою задекларовано право особи подання документів і доказів регіональними мовами або мовами меншин, а у разі необхідності із залученням усних і письмових перекладачів.

За ч.2 ст.55 ЦПК України, перекладач допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Таким чином, суд вважає, що користуватись послугами перекладачів невідємне право кожної особи. Разом із тим, суд звертає увагу на той факт, що подані до суду письмові клопотання відповідача, написані та підписані ним самим, складені як російською, так і українською мовами.

Як вказано у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» за змістом статті 55 Цивільного процесуального кодексу України запрошення перекладача до участі у справі є обов'язком особи, яка бере участь у справі, а не суду.

За таких обставин справи, у задоволенні клопотання ОСОБА_5 слід відмовити, оскільки питання пов'язані залученням до участі у справі перекладача є обов'язком особи, яка заявляє таке клопотання, а суд при цьому вирішує лише питання можливості допуску перекладача до участі у розгляді справи.

Керуючись ст.ст. 10, 55, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні усного клопотання відповідача про залучення судом перекладача з української мови на єврейську - відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення оскарженню не підлягає.

Суддя: