АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/205/15 Головуючий в І інстанції Гонтар Д.О.
Категорія 53 Доповідач: Прокопчук Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року січня місяця 28 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Прокопчук Л.П.
Суддів:Полікарпової О.М.,
Базіль Л.В.
при секретарі:Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою управління естетики та зовнішньої реклами Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від «17» листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Херсонської міської ради, управління естетики та зовнішньої реклами Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що постановою Суворовського районного суду м.Херсона від 30.04.2014 року визнано незаконним і скасовано розпорядження т.в.о. Херсонського міського голови від 18.03.2014 року за №201-к та поновлено його на роботі начальника управління естетики та зовнішньої реклами департаменту містобудування і землекористування Херсонської міської ради. Допущено негайне виконання постанови суду.

Лише 17.07.2014 року розпорядженням міського голови №256-к його допущено до виконання посадових обов'язків з 18.07.2014 року, тобто фактичне поновлення на роботі відбулося майже через три місяці після ухвалення рішення.

При вирішенні спору про поновлення на роботі ним не заявлялась вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому посилаючись на ст. 235 КЗпП України позивач просив стягнути середній заробіток за цей період, а також середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Незаконним звільненням йому заподіяна і моральна шкода, яку з урахуванням уточнень позивач визначив у розмірі 1 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 17 листопада 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Стягнуто з управління естетики та зовнішньої реклами департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради на користь ОСОБА_5 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.03.2014 року по 18.07.2014 року у розмірі 20551,51 грн.

Стягнуто з управління естетики та зовнішньої реклами департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 1 грн.

Стягнуто пропорційно з виконавчого комітету Херсонської міської ради, управління естетики та зовнішньої реклами на користь держави судовий збір у сумі з кожного по 121,80 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду, управління естетики та зовнішньої реклами департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просило його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, ОСОБА_5 просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник виконкому Херсонської міської ради просить залишити без змін рішення, що стосується виконкому, а в решті - покладається на розсуд суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що постановою Суворовського районного суду м.Херсона від 30 квітня 2014 року визнано незаконним та скасовано розпорядження тимчасово виконуючого обов'язки Херсонського міського голови Миколаєнка В.В. від 18.03.2014 року за №201-к, яким ОСОБА_5 звільнено з посади начальника управління естетики та зовнішньої реклами департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради і поновлено останнього на раніше займаній посаді.

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Оскільки при вирішенні спору про поновлення на роботі, питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не вирішувалося, то суд першої інстанції підставно задовольнив таку вимогу при розгляді її у даній справі.

Однак при цьому судом невірно визначено час вимушеного прогулу, який має становити період, виходячи з дати звільнення позивача - 18.03.2014 року по день постановлення судового рішення про поновлення на роботі 30 квітня 2014 року.

Отже, виходячи із середньомісячного розміру заробітної плати за вказаний період на користь ОСОБА_5 слід стягнути 6203,12 грн.

Таким чином, постановлене судом першої інстанції рішення в цій частині підлягає зміні, а стягнена з управління естетики та зовнішньої реклами департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради сума зменшенню.

При цьому колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме управління естетики та зовнішньої реклами є належним відповідачем у даному спорі, що узгоджується з приписами ст. 21 КЗпП України.

За змістом зазначеної норми закону належним відповідачем у спорі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

Оскільки посада, яку обіймав ОСОБА_5 передбачена штатним розписом цієї установи, заробітну плату позивач також отримував в управлінні, а не у виконкомі міської ради, то доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути прийняті до уваги як такі, що висновків суду не спростовують.

Що стосується рішення суду в частині стягнення з управління естетики та зовнішньої реклами департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради на користь ОСОБА_5 середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі, то в цій частині воно є незаконним і тому підлягає зміні з таких підстав.

Постановою Суворовського районного суду м.Херсона від 30 квітня 2014 року ОСОБА_5 поновлено на посаді начальника управління естетики та зовнішньої реклами і судове рішення в цій частині допущено до негайного виконання.

Однак, розпорядженням міського голови №526-к від 17 липня 2014 року позивач був поновлений на роботі лише з 18 липня 2014 року.

Із постанови Суворовського районного суду м.Херсона від 30 квітня 2014 року вбачається, що позов ОСОБА_5 про поновлення на роботі було заявлено до тимчасово виконуючого обов'язки Херсонського міського голови Миколаєнка В.В., виконавчого комітету Херсонської міської ради та Херсонської міської ради і саме останні брали участь у розгляді справи в якості відповідачів.

При цьому управління естетики та зовнішньої реклами участі у розгляді вказаної справи не брало і судом до участі у її розгляді не залучалося.

Згідно з виконавчим листом, виданим Суворовським районним судом м.Херсона від 06.05.2014 року боржником, на якого покладено виконання судового рішення про поновлення на роботі ОСОБА_5, вказано виконавчий комітет Херсонської міської ради, якому постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.05.2014 року державним виконавцем ВПВР УДВС ТУЮ у Херсонській області пропонувалося добровільно виконати судове рішення негайно.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, відповідальним за несвоєчасне виконання рішення суду про поновлення на роботі має бути виконавчий комітет Херсонської міської ради і саме з нього підлягає стягненню середній заробіток на користь позивача за період з 01.05.2014 року по 17.07.2014 року у сумі 11107,76 грн.

Колегія суддів не може також погодитися і з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Обґрунтовуючи заподіяння моральної шкоди, позивач послався на незаконність свого звільнення, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, пов'язаних з відсутністю коштів на існування.

Згідно з роз'ясненнями, даними у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (зі змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк позовної давності (ст. 233 КЗпП).

ОСОБА_5 звільнений з займаної посади т.в.о. Херсонського міського голови розпорядженням №201-к від 18.03.2014 року, а з позовом про відшкодування моральної шкоди позивач звернувся лише 12.08.2014 року, тобто більше, ніж через чотири місяці.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_5 підтвердив, що поважних причин пропуску строку у нього не було.

За встановленого колегія суддів вважає, що у позові про стягнення моральної шкоди ОСОБА_5 слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

ОСОБА_5 та представник виконкому Херсонської міської ради підтвердили, що з 01 січня 2015 року відповідач управління естетики має іншу назву, а саме - управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, в силу ст.ст. 21, 233, 235, 236 КЗпП України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу управління естетики і зовнішньої реклами департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 17 листопада 2014 року в частині стягнення з управління естетики та зовнішньої реклами департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради на користь ОСОБА_5 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.03.2014 року по 18.07.2014 року у розмірі 20551,51 грн. змінити і викласти його в такій редакції .

Стягнути з управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2014 року по 30.04.2014 року у сумі 6203,12 грн. без утримання податків і інших обов'язкових платежів.

Стягнути з виконавчого комітету Херсонської міської ради на користь ОСОБА_5 середній заробіток за затримку поновлення на роботі за період з 01.05.2014 року по 17.07.2014 року у сумі 11 107,76 грн. без утримання податків і інших обов'язкових платежів.

Це ж рішення суду в частині стягнення з управління естетики та зовнішньої реклами департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради на користь ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 1 грн. скасувати і ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні цих позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.П.Прокопчук