РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Макарова В.О., при секретарі Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, з урахуванням заяви про збільшених позовних вимог від 20.01.2015 року, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, пені за прострочення аліментів.

Позовні вимоги мотивувала тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2000 року, з відповідача ОСОБА_2 ухвалено стягнути на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.09.2000 року, і до досягнення дитиною повноліття.

З жовтня 2014 року та по теперішній час відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, а тому ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість по сплаті аліментів у сумі 1 478 грн. 80 коп., пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 19 010 грн. 13 коп., а також судові витрати по справі у розмірі 2 443 грн. 60 коп., що складаються із суми витрат на сплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., та витрат за надання правової допомоги у розмірі 2 200 грн. 00 коп.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позовні вимоги та заяву про збільшення позовних вимог від 20.01.2015 року підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 проти вимог ОСОБА_1 заперечував, надав письмові заперечення, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначив, що на теперішній час відповідач заборгованості по аліментам не має, на даний час працює у місті Києві, саме на бухгалтера покладено обов'язок утримувати і перераховувати аліменти на користь ОСОБА_1, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа на даний час перебуває на виконанні у відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши учасників процесу, допитавши в якості свідка представника відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Михайлідіс Ю.С., суд дійшов до висновку, що в позові слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно дублікату виконавчого листа № 2-3152/2000, 04.10.2000 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.09.2000 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Із розрахунку щодо суми заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів, виконаного позивачем станом на 19.01.2015 року вбачається, що загальна сума заборгованості ОСОБА_2 по аліментам за період з 31.10.2014 року по 19.01.2015 року складає 1 478 грн. 80 коп., загальна сума пені, за весь час прострочення сплати аліментів складає 19 010 грн. 13 коп.

Згідно розрахунку заборгованості боржника по аліментам, затвердженого заступником начальника Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції 08.12.2014 року, державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3152 від 04.10.2000 року здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якого заборгованість по аліментам станом на 01.08.2014 року відсутня, нараховано 12 293 грн. 10 коп., сплачено 16 100 грн. 00 коп.

Відповідно до наданих у судовому засіданні показів свідка представника відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Михайлідіс Ю.С., 27.08.2014 року виконавчий лист № 2-3152 від 04.10.2000 було направлено до державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві для виконання за місцем роботи боржника. Заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_2 на час відправлення виконавчого документа була відсутня.

Відповідно до вимог ст. 20 Закону України „Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Відповідно до ч.4 ст. 74 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний рахунок та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Згідно ч.9 ст. 74 Закону України „Про виконавче провадження", спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно ч.4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом.

Частиною 1 ст. 196 Сімейного кодексу України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Із зазначених правових норм слідує, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем, а не стягувачем чи боржником, про що останні повідомляються. Визначивши розмір, на заборгованість, яка виникла з вини боржника, нараховується пеня.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що 27.08.2014 року виконавчий лист № 2-3152 від 04.10.2000 було направлено Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції до державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві для його виконання за місцем роботи боржника ОСОБА_2

Отже, виконання за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів повинно проводитися державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, тому і нарахування заборгованості по виконавчому листу входить в обов'язки цього державного виконавця.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні докази наявності заборгованості зі сплати аліментів у відповідача, а саме докази нарахування заборгованості по аліментам державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, в провадження якого і був направлений виконавчий документ до виконання.

Таким чином, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає що позивачкою у судовому засіданні не доведено перед судом вимоги свого позову, що є її обов'язком відповідно до ст. 10 ЦПК України, при цьому суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснював сторонам їх права та обов'язки, попереджував про вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги не доведеними, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Крім того, в зв'язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог позивача, відсутні підстави для стягнення з відповідача і судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 60, 88, 208, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 195, 196 СК України, суд,-

ВИРІШИВ: В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, пені за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які не брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 26.01.2015 року.

Суддя

Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя: В.О. Макаров