Провадження № 2/522/3595/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі - Герасименко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування, пені, матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу та оплату судового збору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 11.06.2014 року звернулися до суду з позовною заявою. яку в процесу розгляду справи збільшували до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 31 627,12 грн., пені у розмірі 1610,79 грн., франшизи с ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн. та стягнення в солідарному порядку моральної шкоди по 20 000 грн. на користь кожного позивача, витрат на правову допомогу у розмірі 4872,00 грн. на користь кожного (а.с.189)та на малолітнього у розмірі 4000 грн.(а.с.181) та оплату судового збору.(а.с.55-60, 144).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 05.02.013 року по вул. Сєрова у м. Одесі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_4 який керував автомобілем «ВАЗ-2121» д.р.н. НОМЕР_1 та не надав перевагу в русі автомобілю «Kia Sportage» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, у зв'язку з якою було пошкоджено автомобіль, який належить ПСП «Зоря». Під час ДТП в автомобілі були пасажири, а саме ОСОБА_3 та малолітній син позивачів ОСОБА_2 які отримали тілесні ушкодження. У зв'язку з цим правоохоронними органами проводилось слідчі дії.

Водій ОСОБА_4 був визнаний постановою суду винним у скоєнні ДТП. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження автомобілю був спричинений матеріальний збиток у розмірі 17746,32 грн. Між ПСП «Заря» та позивачем ОСОБА_1 31.03.2014р.був укладений договір відступки права вимоги (цесії) шкоди завданої цим ДТП. Згідно полісу цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в СТзДВ «Гарантія». Позивач вважає себе потерпілим та 18.02.2013р. повідомив СТзДВ «Гарантія» про настання страхового випадку . 24.07.2013р. власник автомобіля ПСП «Заря» звернулось до СТзДВ «Гарантія» з заявою про виплату страхового відшкодування. Після чого СТзДВ «Гарантія» було повідомлено ОСОБА_1 розмір збитків згідно звіту №02550 про вартість матеріального збитку 17 746,32 грн. за винятком франшизи 1000 грн. таким чином крайній строк виплати припадав на 22.10.2013р. Проте виплата не була здійснення, таким чином СТзДВ «Гарантія» допустив прострочення грошового зобов'язання, відповідно є підстави для застосування відповідальності щодо стягнення пені (ст..610,612 ЦК України) та санкцій передбачених ст..525,623, 625 ЦК України та наслідків ст.612 ЦК України. У зв'язку з несвоєчасним розглядом СТзДВ «Гарантія» заяви та невиплатою відшкодування у ОСОБА_1 займає багато часу та негативно вплинуло на стан його здоров'я, самопочуття, що викликає занепокоєння його родини та близьких, які призвели до погіршення гармонійних адаптованих умов життєдіяльності, суттєво змінився спосіб життя, дискомфортних умов пересування та існування. Окрім того дружина позивача-ОСОБА_3.( у вигляді підшкірної гематоми правої лобно-скроневої області) та їх син (у вигляді забою носа) в результаті ДТП постраждали отримавши тілесні ушкодження та душевні страждання, що підтверджується призначенням судово-медичної експертизи від 05.02.2013р. відповідно до постанови слідчого відділу ДПС СУ ГУМВС України в Одеській області. Крім того малолітня дитина одержав моральну травму та стрес, так як у нього вперші дні погіршився сон, з'явились хвилювання, у зв'язку з чим він потребує додаткової уваги для відновлення свого психологічного стану. Але у зв'язку з тим що його батько вимушений багато часу витрачати на стягнення належного йому страхового відшкодування, він не може в достатній мірі приділити своєї дитині часу. У ОСОБА_3 часто проявляються емоційні спалахи, дратівливість,непокоять неврози. У зв'язку з чим ОСОБА_3 та позивач діючий в інтересах свого малолітнього сина просять стягнути моральну шкоду згідно ст..ст.23,1167 ЦК України .

В судове засідання 08.05.2015 року з'явилися представник позивачів ОСОБА_6 (діє на підставі довіреності), яка просила задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові. Також зазначивши, що відповідач має сплатити франшизу, після того, як буде визначена сума страхового відшкодування.

В судове засідання не з'явився представник відповідача СТзДВ «Гарантія», про час і місце судового засідання сповіщались неоднарозово належним чином, причини неявки суду не повідомили

В судове засідання з'явився представник другого відповідача ОСОБА_4 та просив у задоволенні позову відмовити, підтримавши свої письмові заперечення від 11.08.2014р.(а.с.73-75)та вважаючи зо позивачі не довели ані факту завдання матеріально та моральної шкоди, ані їх розміру.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.02.013 року на перехресті вул. Сєрова та вул. Розкидайлівська у м. Одесі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-2121» д.р.н. НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_4 у зв'язку з якою було пошкоджено автомобіль «Kia Sportage» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та в салоні якого перебували його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2, 06.07.2005р.н. (свідоцтво про народження а.с.28).

Власником пошкодженого ТЗ «Kia Sportage» д.р.н. НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ є ПСП «ЗОРЯ» (а.с.165).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність автомобіля - «ВАЗ-2121» д.р.н. НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_7 згідно полісу АЕ/2186229 була застрахована в СТ з ДВ «Гарантія» (а.с.16), з лімітом відповідальності 50 000 грн.

З пояснень відповідача ОСОБА_4 встановлено, що про ДТП він зателефонував представникам СТ з ДВ «Гарантія» 18.02.2013р..

Постановою слідчого відділу з розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області Богуцького С.М. від 27.02.2013р. було закрито кримінальне провадження №0000286 за ознаками ч.1 ст.286 КК України відносно ОСОБА_4.(а.с.31), з якої також вбачається, що ОСОБА_3 отримала під час ДТП тілесні пошкодження у вигляді-підшкірної гематоми правої лобно-скроневої області, медична допомога була надана в медичному закладі, лікування не проходила; ОСОБА_2-у вигляді забій носа, медична допомога була надана в медичному закладі, лікування не проходив і ступінь тяжкості не утворює складу кримінального правопорушення.

Під час слідства постановою слідчого від 05.02.2013р. призначалась судово-медична експертиза щодо тілесних пошкоджень ОСОБА_3.(а.с.29) та ОСОБА_2.(а.с.30).

18.02.2013р. ОСОБА_1 звернувся до СТ з ДВ «Гарантія» з повідомленням про настання страхового випадку по договору страхування (а.с.14), в якому зазначив також страхувальником ПСГП «Зоря».

31.03.2013р. між ПСП «ЗОРЯ» (Цедент) та ОСОБА_1 (Цесонарій) було укладено Договір відступки права вимоги (цесії) відповідно до ст..512-519 ЦК України. (а.с.11-12).

Згідно п.1 Договору Цедент передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває право вимоги відшкодування шкоди завданої Цеденту дорожньо-транспортною пригодою яке сталося 05.02.2013р. за участю транспортного засобу марки «ВАЗ-2121» під керуванням ОСОБА_4 д.р.н. НОМЕР_1 та транспортним засобом «Kia Sportage» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1, належне Цедентові.

За цим договором Цесіонарій набуває право вимагати від Боржників належного виконання слідуючих обов'язків:

А)вимагати від винних в ДТП відшкодування шкоди завданої ДТП,

Б)вимагати від страхових компаній та МТСБУ відшкодування шкоди завданої ДТП.

В якості компенсації відступленого права вимоги Цесіонарій виплачує Ценденту 20 293 грн. в момент підписання цього договору. До Цесіонарія переходять права, які забезпечують зобов'язання боржників. Цесіонарій повідомлений про заперечення, які існують у боржників на момент підписання цього договору і які можуть бути висунуті проти вимог Цесіонарія, а також про зміст листування і переговорів між Цедентом і боржниками.(п.6). Цесіонарій зобов'язаний повідомити Боржників про уступку вимоги протягом 5 днів з моменту підписання цього договору.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 22.04.2013р. ОСОБА_4 був визнаний винний у скоєнні вказаного ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 ККпАП , проте провадження по справі було закрито у зв'язку з закінченням строків розгляду передбачених ст.38 КУпАП. (а.с.26).

24.07.2013р. ПСП «Зоря» звернулося з письмовою заявою до СТ з ДВ «Гарантія» про виплату страхового відшкодовування у зв'язку з ДТП 05.02.2013р. (а.с.17).

В підтвердження завданої шкоди представником позивачів суду було надано три звіти про вартість матеріального збитку за вданого власнику ТЗ «Kia Sportage» д.р.н. НОМЕР_2, а саме : звіт №02550 від 18.06.2013р. аварійного комісару відповідно до заяви СТ з ДВ «Гарантія» згідно якого вартість матеріального збитку складає 17 746,32 грн. (а.с.18- 25); звіт №02550 від 12.03.2013р. аварійного комісару відповідно до заяви СТ з ДВ «Гарантія» згідно висновку якого вартість матеріального збитку складає 16 445,66 грн.(а.с.105-112,113-124); а також заключення спеціаліста №28/01/15-1 по визначенню вартості відновлюваного ремонту та матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля в результаті ДТП станом на 28.01.2015р. виконаний ТОВ «ФЕМІДА ТА НЕМЕЗІДА» за заказом ПСП «ЗОРЯ», згідно висновку якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля без врахування коефіцієнта фізичного зносу з НДС на запчастини складає станом на 28.01.2015р. 48 657,77 грн., значення коефіцієнта фізичного зносу складає 0,35, вартість відновлюваного ремонту автомобіля з НДС на запчастини з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 31 627,12 грн. (а.с.145-168).

При цьому представник позивачів не зміг чітко роз'яснити суду наявність двох однакових за номерами звітів №02550, але з різними сумами збитків.

Зі слів представника позивачів та повідомлення ПСП «ЗОРЯ» що на рахунки ПСП «ЗОРЯ» з 05.02.2103р. до часу розгляду справи страхових відшкодувань від СК «Гарантія» не надходило.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, має власник (ч. 3 ст. 386 ЦК України) та/або особа, яка має речове право на чуже майно (ст. 396 ЦК України).

Як роз'яснено у п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 4 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

П.16 Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2014р. передбачено, Оскільки відповідно до статті 3 Закону N 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору/

Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За приписами ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 988 ЦК України, що також дублюється п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» - страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно ст.22.1 закону страховик відшкодовує в межах страхових сум у встановленому Законом порядку оцінену шкоду майну третьої особи.

Згідно п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу (відчуження, спадкування, правонаступництво) договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії (стаття 20 1 Закону N 1961-IV).

Відповідно до п.35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно абзацу 5 п.36.2 ст. 36 вказаного Закону, у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Частина 36.2 ст. 36 Закону України ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зобов'язує страховика протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ч. 36.5 вказаної норми встановлено пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ. Страхове відшкодування зменшується на суму франшизи (ст.12 закону).

Таким чином суд приходить до висновку що відповідач СТ з ДВ «Гарантія» повинно виплатити шкоду згідно висновку страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування.

До СТ з ДВ «Гарантія» з повідомленням про настання страхового випадку звертався ОСОБА_1 до укладання з ПСП «Зоря» договору цесії.

Враховуючи вищевикладене вбачається, що позивач до СТ з ДВ «Гарантія» з заявою про виплату страхового відшкодування позивач не звертався, а зверталося ПСП «Зоря» 24.07.2013р. Також суду не надано доказів того, що саме позивач після отримання права вимоги згідно договору цесії звертався до СТ з ДВ «Гарантія» з відповідною заявою згідно законодавства про виплату йому страхового відшкодування і йому в цьому було відмовлено.

Крім того позивач не довів суду належним чином докази того, що ОСОБА_1 як передбачено згідно умов договору цесії , належним чином повідомив відповідачів про своє право вимоги.

Навпаки, суд приходить до висновку що ПСП «Зоря» подавши від свого імені 24.07.2013р. заяву до СТ з ДВ «Гарантія» про виплату страхового відшкодовування таким чином підтвердила саме своє права на таке відшкодовування.

У зв'язку з наведеним суд не вбачає підстав також для стягнення матеріальної шкоди, пені, з СТ з ДВ «Гарантія» та матеріальної шкоди з ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн.(франшизи).

Також позивачі просять стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду у розмірі по 20 000 грн. кожному посилаючись при цьому не пережитий стрес, нервовий стан, та зміну способу життя, та тілесними ушкодженями у взятку з ДТП дружини та дитини.

При цьому суд враховує, що згідно постанови слідчого про закриття від 27.02.2013р. про закриття кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 та її дитина ОСОБА_1 отримала під час ДТП тілесні пошкодження у вигляді-підшкірної гематоми правої лобно-скроневої області, медична допомога була надана в медичному закладі, лікування не проходила; ОСОБА_2-у вигляді забій носа, медична допомога була надана в медичному закладі, лікування не проходив і їх ступінь тяжкості не утворює складу кримінального правопорушення. Будь-яких інших належних та допустимих доказів про зміну спосібу життя, нервовий стан, роздратованість, погіршення сну, неврозів, появи хвилювання, в підтвердження моральної шкоди суду не надано. Також є необґрунтованим посилання позивачки в цій частині на те, що вона позбавлена дискомфортних умов пересування та існування.

У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, діючим законодавством не передбачено стягнення зі страховика моральної шкоди на користь фізичної особи, яка не зазнала у ДТП ушкоджень здоров'ю.

Таке право згідно ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виключно має особа, яка зазнала у ДТП ушкодження здоров'я.

Зі змісту п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Також діючим законодавством не передбачено стягнення шкоди та судових витрат в солідарному порядку.

Отже, враховуючи наведені вище положення статей ЦК України, суд не вбачає підстав для стягнення з СТ з ДВ «Гарантія» і ОСОБА_4 моральної шкоди на користь позивачів з підстав їх недоведеності.

У зв'язка у з тим що вимога про стягнення судових витрат є похідною вимогою яка передбачена у випадку задоволення позовних вимог, суд також не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення судових витрат з відповідачів.

На підставі викладеного суд приходить до висновку що позовні вимоги позивачів не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 15, 56, 57, 60, 61, 64, 84,88, ст.169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України; ст.ст. 1, 2, 11, 15, 16, 22, 23, 526, 610, 625, 979, 988, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст.16, 20 Закону України № 85/96 ВР від 07.03.1996 року «Про страхування»; ст.ст. 9, 29, 34, 35, 36 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування, пені, матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу та оплату судового збору - відмовити.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України

Рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

08.05.2015