У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_3 про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (далі - ПрАТ «УАСК «АСКА») звернулося до суду із указаним позовом, у якому просило стягнути в порядку регресу суму страхового відшкодування у розмірі 79 172 грн 19 коп.

На обґрунтування позову зазначало, що 12 лютого 2011 року на вул. Харківське шосе у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю двох автомобілів БМВ, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та Ссанг Йонг, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 3 березня 2011 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП. Відповідно до укладеного 31 січня 2011 року договору страхування позивач виплатив ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 128 662 грн 19 коп. 17 лютого 2012 року ПрАТ «НФСК «Добробут», у якого була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, виплатило суму страхового відшкодування в розмірі 49 490 грн в межах ліміту, який складає 50 тис. грн, за мінусом франшизи у розмірі 510 грн. У зв'язку з тим що відповідач має нести відповідальність за завдання шкоди в повному обсязі, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 5 червня 2014 року у задоволенні позову ПрАТ «УАСК «АСКА» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПрАТ «УАСК «АСКА» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «УАСК «АСКА» сплачене страхове відшкодування у розмірі 79 172 грн 19 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли правовідносини у вигляді суброгації, і відповідач повинен відшкодувати позивачу сплачене страхове відшкодування, проте позивачем пропущений строк позовної давності.

Скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що має місце переривання строку позовної давності внаслідок визнання відповідачем ОСОБА_3 свого обов'язку щодо заподіяних ним матеріальних збитків, і перебіг нового строку позовної давності розпочався з 3 березня 2011 року, а з даним позовом ПрАТ «УАСК «АСКА» звернулося 14 лютого 2014 року, тобто в межах позовної давності.

Проте погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Судами установлено, що 12 лютого 2011 року у м. Києві на вул. Харківське шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Ссанг Йонг», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 3 березня 2011 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

3 березня 2011 року між ПрАТ «УАСК «АСКА» та товариством з обмеженою відповідальністю «ІНІС ЛТД» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 7423264, яким застраховано автомобіль «Ссанг Йонг», державний номерний знак НОМЕР_2.

Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу, виконаним спеціалістами суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_6, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Ссанг Йонг», державний номерний знак НОМЕР_2, складає 138 885 грн 02 коп.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 27 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

За таких обставин суди дійшли правильного висновку, що між сторонами виникли правовідносини у вигляді суброгації.

Однак суд касаційної інстанції не може погодитися з висновком суду апеляційної інстанції, що мало місце переривання строку позовної давності, оскільки відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 3 березня 2011 року.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а не притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. Крім того, відповідач визнавав себе винним у скоєнні ДТП, а ухвалена постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 3 березня 2011 року є лише підтвердженням факту скоєння адміністративного правопорушення саме ОСОБА_3, а не іншою особою.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки ПрАТ «УАСК «АСКА» звернулося до суду з позовом 14 лютого 2014 року, про що свідчить відповідний штамп на конверті, а страховий випадок настав 12 лютого 2011 року, тому позивачем пропущено загальний строк звернення до суду з позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем у справі заявлено клопотання про сплив позовної давності.

Суд першої інстанції дослідив обставини справи у повному обсязі, зібраним по справі доказам надав належну оцінку та правильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року скасувати, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 червня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта