Номер провадження: 22-ц/785/2219/15
Головуючий у першій інстанції Івченко В. Б.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Процик М.В.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, товариства з обмеженою відповідальністю «ЖАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційними скаргами ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «ЖАН» та ОСОБА_10 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2014 року,

встановила:

У червні 2013 р. публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ТОВ «ЖАН» на користь Банку: 1) солідарно заборгованість за Кредитним договором на загальну суму - 1 894 860,38 грн.; 2) пропорційно судовий збір у сумі - 3 441,00 грн..

Банк в позові посилався на те, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 18.09.2007 р. був укладений кредитний договір № 0 (далі - Кредитний договір), за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі - 193 000,00 доларів США, строком - по 18.09.2018 р., зі сплатою - 11,2% річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 18.09.2007 р. між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ТОВ «ЖАН» були укладені окремі договори поруки.

08.12.2011 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно з яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, станом на 29.04.2013 р. виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - ТОВ «ЖАН» у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову до товариства.

Відповідачі - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ТОВ «ЖАН» в письмових запереченнях на позов просили позов задовольнити частково, відмовивши у стягненні заборгованості з кожного із них. Посилалися на те, що кожний з них не був повідомлений про заміну кредитора шляхом направлення спільного повідомлення АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк». До надання доказів переходу права вимоги боржник має право не виконувати свій обов'язок новому кредиторові. Виникло прострочення кредитора. Без їх згоди було змінено зобов'язання, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя, у вигляді нарахованих відсотків з 08.12.2011 р. (моменту переходу права вимоги) до часу пред'явлення позову. Тому порука є припиненою.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014 р. позов Банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ТОВ «ЖАН» на користь Банку: 1) солідарно заборгованість за Кредитним договором на загальну суму - 1 894 860,38 грн.; 2) пропорційно судовий збір у сумі - 3 441,00 грн..

ОСОБА_4 та ТОВ «ЖАН» в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення скасувати. Ухвалити нове рішення про повну відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_10 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати. Ухвалити нове рішення про повну відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_11, як представник апелянтів - ОСОБА_4 та ТОВ «ЖАН», та одночасно відповідачів - ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, за вказаних в ній підстав. Додатково надала клопотання: 1) про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи за позовом ОСОБА_4, ТОВ «ЖАН» до Банку про визнання кредитного договору та договору поруки припиненими; 2) про витребування доказів та призначення по справі судово-економічної експертизи.

Під час апеляційного перегляду рішення суду від ОСОБА_12, іншого представника апелянтів ОСОБА_4 та ТОВ «ЖАН», надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду іншої справи за позовом ОСОБА_4, ТОВ «ЖАН» до Банку про визнання кредитного договору та договору поруки припиненими.

Ухвалами апеляційного суду Одеської області від 12.11.2015 р. в задоволенні вищевказаних клопотань було відмовлено, у зв'язку з тим, що апеляційний суд на стадії апеляційного перегляду рішення перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на момент його ухвалення. Клопотання про витребування доказів, на які вказувала ОСОБА_11, та про призначення по справі судово-економічної експертизи не заявлялися у суді першої інстанції за відсутністю об'єктивних перешкод у цьому.

Після відмови у задоволенні клопотань про зупинення провадження у справі, про витребування доказів та призначення по справі судово-економічної експертизи ОСОБА_11 заявила клопотання про відвід всьому складу суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.11.2015 р. в задоволенні клопотання про відвід всьому складу суду було відмовлено, у зв'язку з відсутністю передбачених законом підстав.

Апелянт - ОСОБА_10, відповідачка ОСОБА_8, у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили.

Банк в письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважав необхідним скаргу відхилити. Рішення суду залишити без змін. Посилався на те, що порушень норм діючого законодавства під час переходу до Банку права вимоги за кредитним договором не було. Тому Банк мав усі підстави для звернення з позовом до суду. За договором іпотеки був забезпечений інший кредитний договір № 0. У Банку відсутня будь-яка інформація щодо продажу іпотечного майна в забезпечення виконання цього кредитного договору. По даній справі стягується заборгованість за кредитним договором № 0. У листопаді 2010 р. були зараховані на погашення кредиту суми в розмірі - 31 174,28 доларів США та 1 816,27 доларів США. Тому твердження апелянта про неврахування цих сум є необґрунтованими.

Банк в судове засідання свого представника не направив. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки представника не повідомив. Заяв та клопотань не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в повному обсязі вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов Банку, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 порушив договірні обов'язки за кредитним договором з повернення кредиту, сплаті процентів за користування грошима. У зв'язку з чим, станом на 29.04.2013 р. його заборгованість за кредитом становить - 1 894 860,38 грн.. Поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (Т. 1, а. с. 228 - 231).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про існування між сторонами кредитних правовідносин, необхідність стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам ст. ст. 11, 509, 525, 526, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що відповідно до укладеного 18.09.2007 р. (Т. 1, а. с. 7 - 23) між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 кредитного договору № 0 (далі - Кредитний договір) та додаткових угод до кредитного договору від 18.09.2007 р. та 02.11.2010 р. (Т. 1, а. с. 24, 25), позичальник отримав кредит в сумі - 193 000,00 доларів США, строком - по 18.09.2018 р., зі сплатою - 11,2% річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 18.09.2007 р. Банк уклав з ОСОБА_4 іпотечний договір, за яким в іпотеку передав нежитлові приміщення 1-го поверху житлового будинку, загальною площею - 132,8 кв. м., за адресою - АДРЕСА_1 (Т. 1, а. с. 204 - 208).

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 18.09.2007 р. Банк уклав окремі договори поруки: 1) з ОСОБА_5 - № 142039 (Т. 1, а. с. 26 - 27); 2) з ОСОБА_6 - № 142037 (Т. 1, а. с. 34 - 35); 3) з ОСОБА_7 - № 142038 (Т. 1, а. с. 36 - 37); 4) з ОСОБА_8 - № 142040 (Т. 1, а. с. 38 - 39); 5) з ОСОБА_9 - № 142062 (Т. 1, а. с. 28 - 29); 6) з ОСОБА_10 - № 142064 (Т. 1, а. с. 30 - 31); 7) з ТОВ «ЖАН» - № 142065 (Т. 1, а. с. 32 - 33). Відповідно до п. 1.4 кожного договору поруки відповідальність кожного з вказаних поручителів є солідарною тільки з відповідальністю позичальника - ОСОБА_4.

08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно з яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права вимоги за вищевказаним кредитним договором (Т.1, а. с. 59 - 61, Т. 2, а. с. 19 - 45).

Позичальник умови кредитного договору з повернення кредиту, сплати відсотків належним чином не виконав. Станом на 29.04.2013 р. виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.

У березні 2013 р. Банк направив позичальнику та усім поручителям досудові вимоги про необхідність погашення заборгованості (Т. 1, а. с. 41 - 54), в яких одночасно вказав про укладення 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.

Заборгованість за кредитним договором не погашено.

Встановивши порушення позичальником договірних обов'язків з повернення кредиту, сплати відсотків за його користування у встановлені договором строки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з позичальника та поручителів на користь Банку суми заборгованості за кредитним договором.

Доводи апелянтів ОСОБА_4 та ТОВ «ЖАН» про порушення порядку заміни кредитора, які полягають в тому, що позичальнику не було направлено спільного повідомлення попереднього та нового кредитора, виникнення прострочення з боку кредитора, у зв'язку з чим збільшився обсяг відповідальності поручителя, припинення поруки, не засновані на положеннях ст. ст. 512 - 518 ЦК України, а тому є неспроможними. Доказів сплати боргу попередньому кредитору не надано. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Крім того, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредиторові і таке виконання зобов'язання є належним. Вказана правова позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.07.2014 р., справа № 6-14194св14.

Доводи вказаних апелянтів про ненадання виписки про рух коштів у ПАТ «УкрСиббанку», що не спростувало твердження ОСОБА_4 про погашення боргу, спростовується наявними у справі розрахунком заборгованості, випискою про рахунку, квитанціями про перерахування коштів на погашення кредиту, випискою по кредитному договору (Т. 1, а. с. 143 - 144, 145 - 145 зворотня сторона, 212 - 214, Т. 2, а. с. 3 - 11, 46).

Щодо доводів ОСОБА_4 та ТОВ «ЖАН» про звернення стягнення на предмет іпотеки, вартість якого повністю покрила заборгованість за кредитним договором, необхідно зазначити наступне. Банк в запереченнях на апеляційну скаргу посилається на те, що відповідно до іпотечного договору від 18.09.2007 р., копія якого додано до заперечень (Т. 2, а. с. 12 - 17), вказаним договором було забезпечено виконання іншого кредитного договору з ОСОБА_4, а саме - № 0 від 18.09.2007 р., а не кредитного договору № 0 від 18.09.2007 р.. Відомості щодо зарахування коштів від продажу іпотечного майна на погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 18.09.2007 р. у Банку відсутні. Апелянти на підтвердження вказаних доводів не надали суду жодного доказу щодо звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 18.09.2007 р.. Доводи щодо неврахування Банком сплаченої ОСОБА_4 суми за квитанцією № 288 від 02.11.2010 р. (Т. 1, а. с. 115) спростовуються випискою про кредитному договору, згідно якої вказана сума була зарахована в рахунок погашення боргу (Т. 2, а. с. 7). Інших доказів на підтвердження своїх доводів апелянти не надали, що є їх процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Наявний у справі розрахунок боргу, який містить відомості щодо помісячної заборгованості (Т. 1, а. с. 143 - 144, Т. 2, а. с. 46), колегію суддів перевірений, визнаний правильним. Свого варіанту розрахунку боргу апелянти не надали суду першої інстанції при розгляді справи по суті. Не скористалися цим правом апелянти і при апеляційному перегляді рішення. Доводів в чому конкретно полягає неправильність визначення заборгованості (по її складовим частинам), крім посилання на неврахування сплачених сум, що не відповідає дійсності, апеляційна скарга не містить. Таким чином, апелянти не довели апеляційному суду неправильність визначення заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, зокрема, щодо надання доказів на підтвердження своїх заперечень (ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 131 ЦПК України передбачено, що сторони зобов'язані надати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилося, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням цих вимог, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Для осіб, які зловживають своїми процесуальними правами і обов'язками, наступають відповідні негативні наслідки.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_10 про її несповіщення про час і місце розгляду справи необхідно зазначити наступне.

Частиною 3 ст. 309 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції неодноразово направляв поштою ОСОБА_10 судові повістки, які поверталися з приміткою «За закінченням терміну зберігання» (Т. 1, а. с. 122, 125, 134, 135, 155, 167, 174, 180). Однак, освідомленість ОСОБА_10 про розгляд даної справи підтверджується наданням останньою суду письмових заперечень на позов (Т. 1, а. с. 95 - 97), зустрічного позову про визнання договорів поруки припиненими (Т. 1, а. с. 191 - 203). Вказаний зустрічний позов ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014 р. був повернутий. В запереченнях ОСОБА_10 на позов викладені такі ж самі доводи, як у запереченнях інших відповідачів по справі, які враховані судом при ухвалені рішення.

Доводи ОСОБА_10 про те, що вона не підписувала договір поруки, не приймаються до уваги, оскільки вказані обставини не були предметом доказування в суді першої інстанції (ст. 179 ЦПК України). У випадку визнання договору поруки припиненим ОСОБА_10 не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Водночас неможливо погодитись з висновками суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ТОВ «ЖАН» на користь Банку заборгованості за Кредитним договором на загальну суму - 1 894 860,38 грн.. Ці висновки вимогам діючого законодавства не відповідають. Суд дійшов цих висновків з порушенням норм матеріального (ст. 554 ЦК України) та вищевказаних норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що між Банком та кожним поручителем були укладені окремі, усього сім договорів поруки: 1) з ОСОБА_5 - № 142039 (Т. 1, а. с. 26 - 27); 2) з ОСОБА_6 - № 142037 (Т. 1, а. с. 34 - 35); 3) з ОСОБА_7 - № 142038 (Т. 1, а. с. 36 - 37); 4) з ОСОБА_8 - № 142040 (Т. 1, а. с. 38 - 39); 5) з ОСОБА_9 - № 142062 (Т. 1, а. с. 28 - 29); 6) з ОСОБА_10 - № 142064 (Т. 1, а. с. 30 - 31); 7) з ТОВ «ЖАН» - № 142065 (Т. 1, а. с. 32 - 33). Відповідно до п. 1.4 кожного договору поруки відповідальність кожного з вказаних поручителів є солідарною тільки з відповідальністю позичальника - ОСОБА_4. Договору поруки між вказаними поручителями та Банком, за яким вказані поручителі спільно дали поруку за виконання обов'язків позичальником - ОСОБА_4 у матеріалах справи відсутній.

Задовольняючи позов та стягуючи з поручителів в солідарному порядку кошти, суд не звернув уваги, що з кожним поручителем укладено окремий договір поруки, вони не є солідарними боржниками між собою. Кожен з них несе солідарну відповідальність тільки з боржником. Вказаний правовий висновок міститься у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2012 р., справа № 6-41871св11.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. п. 17, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в резолютивній частині рішення в обов'язковому порядку має зазначатись крім загального розмір боргу, всі його складові що підлягають стягненню.

Оскільки неправильне застосування судом вищевказаних норм матеріального права, порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи у частині визначення порядку стягнення коштів, складових частин боргу, рішення суду першої інстанції необхідно змінити. Підстави для скасування рішення в межах доводів апеляційних скарг ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ТОВ «ЖАН», а також для прийняття доводів апеляційних скарг останніх відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для зміни рішення суду є порушення судом норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, у зв'язку із відсутністю підстав для звільнення апелянтів від сплати судового збору, необхідно стягнути з них в дохід держави судовий збір, який не було сплачено під час подання апеляційних скарг, у загальній сумі - 1 720,50 грн., тобто - по 573 (п'ятсот сімдесят три) грн. 50 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «ЖАН» та ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2014 року - змінити.

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, товариства з обмеженою відповідальністю «ЖАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за укладеним 18 вересня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 кредитним договором № 0 станом на 29 квітня 2013 року на загальну суму - 237 064 (двісті тридцять сім тисяч шістдесят чотири) долара 98 центів США, що за курсом НБУ 7,993 грн. за один долар США становить - 1 894 860 (один мільйон вісімсот дев'яносто чотири тисячі вісімсот шістдесят) грн. 39 коп. і складається з: - заборгованості за кредитом - 177 261 (сто сімдесят сім тисяч двісті шістдесят один) долар 68 центів США, що за курсом НБУ 7,993 грн. за один долар США становить - 1 416 852 (один мільйон чотириста шістнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят дві) грн. 61 коп.; - заборгованість за відсотками - 59 803 (п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот три) долара 30 центів США, що за курсом НБУ 7,993 грн. за один долар США становить - 478 007 (чотириста сімдесят вісім тисяч сім) грн. 78 коп.: 1) солідарно з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_2) за договором поруки № 142039 від 18 вересня 2007 року; 2) солідарно з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_3) за договором поруки № 142037 від 18 вересня 2007 року; 3) солідарно з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) та ОСОБА_7 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_4) за договором поруки № 142038 від 18 вересня 2007 року; 4) солідарно з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) та ОСОБА_8 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_5) за договором поруки № 142040 від 18 вересня 2007 року; 5) солідарно з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) та ОСОБА_9 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_6) за договором поруки № 142062 від 18 вересня 2007 року; 6) солідарно з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) та ОСОБА_10 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_7) за договором поруки № 142064 від 18 вересня 2007 року; 7) солідарно з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) та товариства з обмеженою відповідальністю «ЖАН» за договором поруки № 142065 від 18 вересня 2007 року

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1), ОСОБА_5 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_2), ОСОБА_6 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_3), ОСОБА_7 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_4), ОСОБА_8 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_5), ОСОБА_9 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_6), ОСОБА_10 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_7) та товариства з обмеженою відповідальністю «ЖАН» судовий збір:

- на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у загальній сумі - 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) грн. 00 коп., тобто - по 430 (чотириста тридцять) грн. 13 коп. з кожного.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1), ОСОБА_10 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_7) та товариства з обмеженою відповідальністю «ЖАН» судовий збір в дохід держави у загальній сумі - 1 720 (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп., тобто - по 573 (п'ятсот сімдесят три) грн. 50 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

М. В. Процик