З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
20 травня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі
головуючого судді Василенка В.В.
при секретарі Демиденко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що йому згідно договору купівлі-продажу від 04 вересня 2001 року належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1. У даному будинку зареєстрований його повнолітній син ОСОБА_2, 1993 року нраодження, який на даний час постіно проживає за кордоном в Італії. З 2008 року відповідач не проживає в даному будинку, житлом не користується, не сплачує рахунки за комунальні послуги, його особистих речей у будинку не має. Оскільки ОСОБА_2 на протязі восьми років не користується житлом з власної ініціативи, будинок йому не належить, позивач просить визнати його особою, що втратила право користування даним житлом, з врахуванням того, що відповідач зареєстрований у даному будинку і в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в котрій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити їх, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.
З письмової згоди представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі на підставі ст. 224 ЦПК України.
Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду вважаючи, що його право власності та житлові права порушені, оскільки у зв'язку з реєстрацією відповідача ОСОБА_2 у належному йому будинку, він позбавлений можливості належним чином реалізувати свої права, тому його порушене право підлягає судовому захисту.
Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір.
Згідно договору купівлі-продажу будинку від 04.09.2001 року, позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1.
Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до довідки виданої Степанківською сільською радою Черкаського району Черкаської області № 340 від 24.04.2015 року, в житловому будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2, який та не проживає.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в належному позивачеві житловому будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, що належить позивачу ОСОБА_1, і він як власник у відповідності до вимог ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 71 ЖК України про збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, згідно яких при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.
За правилами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Статтею 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи положення наведених правових норм та обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком по АДРЕСА_1, так як він був відсутній в зазначеному будинку без поважних причин понад вісім років, що підтверджено довідкою Степанківської сільської ради Черкаського району від 24 квітня 2015 року про не проживання особи за місцем реєстрації. Домовленостей щодо користування будинком між відповідачем і власником житла ОСОБА_1 не було. Інших законних підстав, що визначають право відповідача ОСОБА_2 на користування даним житлом, у судовому засіданні не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 197, 208, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України та ст. ст. 71, 150 ЖК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування жилим приміщенням в житловому будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. В. Василенко