У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючогосудді КОНДОРА Р.Ю.

суддівЛЕСКА В.В., ГОТРИ Т.Ю.

при секретаріМАРЧИШАКУ Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області та Ужгородського міськрайонного управління юстиції в особі реєстраційної служби, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4, про визнання права власності, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 адвоката Рутковського Сергія Васильовича на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2015 р., -

в с т а н о в и л а :

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 оскаржив ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 17.02.2015, якою позов було залишено без розгляду. Мотивує тим, що на 17.02.2015 було призначено розгляд справи, але 16.02.2015 була подана заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою. Однак, суд постановив ухвалу про залишення позову без розгляду, хоча через поважну причину неявки мав би відкласти розгляд справи, чим порушив вимоги закону щодо забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина. Між тим, позивач ОСОБА_3 не може з'являтися в судові засідання через характер роботи (часті відрядження), а в засіданнях, про які вона належно повідомлялася, вона завжди бере участь. Отже, ухвала суду суперечить принципам цивільного судочинства та порушує право сторони на захист її інтересів. Посилаючись на ці обставини та на норми ЦПК України щодо порядку повідомлення особи, яка бере участь у справі, про час і місце розгляду справи, щодо порядку закінчення провадження в справі шляхом постановлення ухвали, апелянт просить ухвалу скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, взявши до уваги, що в судове засідання, яке було призначене на 03.04.2015, з'явилися третя особа ОСОБА_4 та його представник адвокат Мовчан О.О., тоді як позивач ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_5, а також представники відповідачів не з'явилися в судове засідання ані 03.04.2015, ані 17.04.2015, хоча викликалися до суду, про причини неявки не повідомили, клопотання від них не надходили, розглянувши в засіданні 17.04.2015 справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, які не з'явилися, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін, особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, зокрема, особа, яка бере участь у справі, зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, зловживання правом не допускається (ст.ст. 11-14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 5, ст. 10 ч.ч. 1, 2, ст. 11 ч. 2, ст.ст. 27, 31 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України» (п. 27 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.)).

Відповідно до норм ЦПК України, розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі; ці особи мають бути повідомлені про час і місце розгляду справи або викликані в суд у спосіб, що забезпечує фіксацію цього факту (ст. 74 ч.ч. 5, 6, ст. 158 ч. 1). За змістом ст. 76 ч. 5 ЦПК України, з повідомленням представника сторони про час і місце розгляду справи вважається, що про це повідомлена і відповідна сторона. Згідно зі ст. 169 ч. 1 п.п. 1-3, ч.ч. 2, 3 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання сторони, про яку нема відомостей, що їй вручена судова повістка; першої неявки в судове засідання сторони, оповіщеної у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вона повідомила про причини неявки, які судом визнано поважними; першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності; неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи, за клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд; у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Із цими нормами кореспондуються положення ст. 207 ч. 1 п. 3 ЦПК України.

Як убачається з матеріалів справи, представник позивача адвокат ОСОБА_5 брав участь у судовому засіданні, що відбулося 19.12.2014 (а.с. 241-243 т. 1). У зв'язку з постановленням судом у цьому засіданні ухвали про витребування документів наступне засідання після одержання документів було 24.12.2014 призначене на 11-00 05.01.2015, утім, доказів обізнаності сторони позивача із фактом призначення цього судового засідання у справі немає і в засіданні 05.01.2015 ці особи участі не взяли, тоді як представники відповідача та третьої особи були присутні в суді, розгляд справи було відкладено на 10-00 27.01.2015 (а.с. 18-19 т. 2).

26.01.2015 до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи через неможливість його явки в засідання, що було призначене на 27.01.2015, у зв'язку з участю в розгляді кримінальної справи в іншому суді (а.с. 35 т. 2). У судовому засіданні, що відбулося 27.01.2015, позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 не були присутні, внаслідок чого суд призначив наступне судове засідання на 10-00 17.02.2015 (а.с. 37-39 т. 2). Представник ОСОБА_5 03.02.2015 отримав надіслану рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення повістку на указане судове засідання (а.с. 43, 46 т. 2), однак, 16.02.2015 подав клопотання про відкладення розгляду справи на інший термін у зв'язку з його хворобою, до клопотання додав консультаційний висновок спеціаліста (лікаря) ЗОКЛ ім. А. Новака ОСОБА_8 від 16.02.2015, в якому зазначено діагноз «гострий бронхіт» (а.с. 47, 48 т. 2). В засідання 17.02.2015 ані ОСОБА_3, ані ОСОБА_5 не з'явилися (а.с. 49-51 т. 2).

Ухвалою від 17.02.2015 Ужгородський міськрайонний суд залишив позов ОСОБА_3 без розгляду на підставі ст. 207 ч. 1 п. 3 ЦПК України внаслідок повторної неявки в судове засідання належним чином повідомлених про розгляд справи позивача та його представника (а.с. 52 т. 2).

Таким чином, суд першої інстанції виконав свій обов'язок щодо повідомлення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5 про час і місце розгляду справи, ці особи не з'явилися в засідання двічі поспіль. У справі немає жодних даних щодо причин неявки до суду ОСОБА_3, неможливості такої явки. Залишення позову без розгляду внаслідок повторної неявки в судове засідання сторони позивача не пов'язується процесуальним законом із поважністю причин такої неявки, подальший розгляд справи та можливість її вирішення по суті пов'язуються з надходженням від позивача заяви про розгляд справи за його відсутності, якої немає. Право позивача брати участь у справі через представника (ст. 38 ч.ч. 1, 2 ЦПК України) не звільняє від виконання процесуальних обов'язків, позивач не виконав свого обов'язку повідомити суд про причини неявки у судове засідання, тож вважається, що не з'явився в засідання без поважних причин (ст. 27 ч. 3, ст. 77 ч. 2 ЦПК України). За встановлених обставин, надходження від представника позивача другої заяви про відкладення розгляду справи не усувало процесуальних підстав для залишення позову без розгляду.

З огляду на доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу також на таке.

ОСОБА_3 звернулася до суду в січні 2012 року, ухвалою судді від 17.01.2012 судове засідання було призначене на 29.02.2012 і цього суд ухвалив рішення про задоволення позову, позивач особистої участі в засіданні не брав (а.с. 3-4, 21-25 т. 1). У подальшому відбулися п'ять засідань у суді апеляційної інстанції та після скасування в касаційному порядку судових рішень - у суді першої інстанцій (а.с. 73, 81, 92-93, 132-133, 136-137 т. 1), у жодному з яких ОСОБА_3 не взяла участі, не мала і представника. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 16.10.2013 позов було залишено без розгляду (а.с. 138 т. 1), однак, ухвалою апеляційного суду від 23.07.2014 ухвалу місцевого суду було скасовано, справу направлено до суду для продовження розгляду (а.с. 162-163 т. 1). У засіданні апеляційного суду брав участь представник позивача адвокат ОСОБА_5, з яким ОСОБА_3 уклала угоду 07.07.2013 (а.с. 153, 158-159 т. 1).

Продовжуючи розгляд справи, суд першої інстанції провів вісім судових засідань (а.с. 187-189, 213-214, 223-224, 229-230, 241-243 т. 1, а.с. 18-19, 37-39, 49-51 т. 2), з яких лише в засіданні 19.12.2014 взяв участь ОСОБА_5, ОСОБА_3 не була присутня в суді жодного разу, даних про причини її неявки в справі немає. При цьому, 27.11.2014 ОСОБА_5 подавав клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 28.11.2014, на інший термін у зв'язку з його хворобою, до клопотання додав консультаційний висновок спеціаліста (лікаря) ЗОКЛ ім. А. Новака ОСОБА_8 від 27.11.2014, в якому зазначено діагноз «гострий трахеобронхіт» (а.с. 220, 221 т. 1), а також 08.12.2014 подавав клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 09.12.2014, з посиланням на участь у розгляді кримінальної справи судом (а.с. 227, 228 т. 1).

Отже, твердження апелянта про те, що ОСОБА_3 завжди бере участь в засіданнях, про які вона належно повідомлялася, спростовуються матеріалами справи та не відповідають дійсності, а жодних доказів неможливості позивача з'являтися в судові засідання через характер роботи (часті відрядження), власне даних і доказів про будь-які причини неявки позивача до суду - немає.

Апеляційний суд рекомендованими поштовими відправленнями з повідомленням про вручення надсилав позивачу та його представнику судові повістки щодо судових засідань, призначених для розгляду апеляції представника позивача, у засідання 03.04.2015 сторона позивача не з'явилася, про причини неявки не повідомила, внаслідок чого розгляд справи за апеляцією було відкладено на 17.04.2015, на який сторона так само не з'явилася (а.с. 65, 69-71, 73 та ін. аркуші т. 2). Наявними у матеріалах справи документами зафіксовано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не з'являлися в поштове відділення за одержанням повісток і такі були скеровані поштою до апеляційного суду за закінченням терміну зберігання.

Виходячи з викладеного, слід констатувати, що доводи апеляції про порушення судом прав позивача на судовий захист, на доступ до правосуддя, порушення принципів судочинства у контексті забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина необґрунтовані, а окремі доводи скарги - не відповідають дійсності. Судом вживалися належні заходи для забезпечення процесуальних прав учасників справи, зокрема, сторони позивача. Натомість спосіб, у який неодноразово та однотипно діяла сторона, не свідчить про дотримання нею вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України, саме сторона ініціатора як позову, так і апеляції систематично не з'являлася до суду, знаючи про здійснення провадження в справі, не цікавилася ним, фактично ухилялася від участі в справі, саме внаслідок таких дій сторони провадження в справі триває понад три роки і спір не знаходить вирішення по суті, що вочевидь порушує права інших учасників процесу, оскільки порушує розумні строки вирішення справи та створює ситуацію правової невизначеності щодо спірного майна. Поза тим, такі дії сторони не можуть створювати для неї процесуальних переваг порівняно з учасниками процесу, які діють у процесуальному плані добросовісно. Ухвалою від 02.08.2013 Ужгородський міськрайонний суд залучив до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 (а.с. 125 т. 1), проте, у справі немає позовної заяви такої третьої особи (ст. 34 ч. 1, ст.ст. 118, 119, 125 ЦПК України), тому предметом судового розгляду і вирішення наразі є лише позов ОСОБА_3

Відтак, суд першої інстанції не мав обов'язку вчергове відкладати розгляд справи та ухвалив процесуальне рішення з додержанням вимог закону, доводи апеляції не враховують дій сторони позивача, законності, обґрунтованості та справедливості ухвали не спростовують, тому на підставі ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України скаргу слід відхилити, ухвалу - залишити без змін. Зрештою, якщо спір має місце і позивач не втратив процесуального інтересу до його реального вирішення по суті, він не позбавлений права після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, звернутися до суду повторно (ст. 207 ч. 2 ЦПК України).

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 відхилити, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді