Справа № 462/5399/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 листопада 2015 року Залізничний районний суд міста Львова у складі головуючої - судді Румілової Н.М., при секретарі Кіптіла В.М., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Залізничного РВ ГУМВС України у м.Львові про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 3.08.2015р. звернулась до суду з позовом, зазначивши, що вона 14 листопада придбала у власність квартиру АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі: її діти ОСОБА_3та ОСОБА_4, також зять ОСОБА_5 та онук ОСОБА_6 Однак відповідач ОСОБА_3 у вказаній квартирі не проживає з 1990 року, а інші відповідачі - з 1993 року. Вони постійно проживають в Канаді, не несуть витрати по утриманню спірної квартири, комунальні послуги сплачує тільки вона, їх реєстрація порушує її права власника. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені у позовній заяві обставини та зазначила, що речей відповідачів у квартирі немає, відповідачі не мають наміру повертатися до України на постійне проживання. Вона несе всі витрати по утриманню житла. Просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень суду не надали, позивач та її представник не заперечували проти винесення заочного рішення, у зв'язку з чим у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідачів, постановляючи заочне рішення.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4, №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст..383 ЦК України та ст..150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд.

Відповідно до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном.

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, позивач по справі ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого Другою Львівською державною нотаріальною конторою 14 листопада 1968 року у реєстрі №11990.

Згідно до довідки ЛКП «Сигнівка» від 01.07.2015 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Як вбачається з акту від 11.11.2015 року, складеного комісією ЛКП «Сигнівка», відповідачі зареєстровані, однак не проживають у спірній квартирі. Зазначене підтверджується і наданими позивачем копіями заяв відповідачів від 1.03.2007 року до компетентних органів, засвідченими Генеральним консульством України в Торонто, про зняття їх з місця їх реєстрації за адресою АДРЕСА_1.

Оскільки реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу у реалізації права власності, суд вважає, що позов слід задовольнити .

Керуючись ст.ст.10, 11, 209,212-215,224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Залізничного РВ ГУМВС України у м.Львові про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом задовольнити .

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилою площею квартири АДРЕСА_1.

Зняти з реєстрації у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Залізничного РВ ГУМВС України у м.Львові ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова протягом десяти днів , з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення- протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м. Львова за письмовою заявою відповідачів, що має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.М.Румілова