Справа № 161/8352/13-ц Провадження № 22-ц/773/471/15 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Категорія: 27 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Подолюка В.А.,

при секретарі Вергуну Т.С.,

з участю: представника позивача Домальчука Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_2, приватного підприємства "Вотранс", ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») 31 жовтня 2011 року звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2, приватного підприємства (далі - ПП) «Вотранс», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В обґрунтування свої позовних вимог зазначив, що 26 червня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» уклав кредитний договір №33/07-К/02 з ОСОБА_2, за умовами якого надав останньому кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії на споживчі потреби на суму 160000 доларів США на строк до 25 червня 2012 року зі сплатою 12,5 % річних. 05.09.2007р., 02.11.2007р., 31.12.2008р. були укладені додаткові договори до кредитного договору, якими змінювались розмір кредиту, процентів та графік погашення кредиту. Для забезпечення виконання зазначеного кредитного договору 26 червня 2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк», ПП «Вотранс», ОСОБА_2 було укладено договір поруки №1, згідно з умовами якого ПП «Вотранс» зобов'язалося відповідати за виконання зобов'язань по кредитному договору. 26 червня 2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір поруки №2, за яким відповідач ОСОБА_3 зобов'язався відповідати за виконання зобов'язань по кредитному договору. Позичальник не здійснює повернення кредиту та не сплачує встановлений розмір відсотків за користування кредитними коштами. Просив стягнути солідарно з відповідачів, з урахуванням уточнених позовних вимог, заборгованість за кредитом в сумі 385258,22доларів США та пеню у розмірі 3253063,88грн.

Повторним заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2013 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ПП «ВОТРАНС», ОСОБА_3 в користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Волинського обласного управління АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №33/07-К/02 від 26.06.2007 року в розмірі 385258,22доларів США, пеню за простроченими відсотками та кредитом в розмірі 3253063,88грн.

Відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає, що рішення ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, без встановлення всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а обставини, які суд встановив не відповідають дійсності та не підтверджуються належними і допустимими доказами у справі. Посилається та те, що ним не підписувався договір поруки, а тому він є підробленим. Договір поруки ним не укладався, а тому підстав для стягнення з нього заборгованості немає. Просить скасувати повторне заочне рішення, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог банку відмовити повністю.

Рішенням апеляційного суду від 08 липня 2014 року апеляційна скарга задоволена частково. Заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №33/07-К/02 від 26.06.2007року.

21 січня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення апеляційного суду Волинської області від 08 липня 2007 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду змінити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2007 року між позивачем відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкрив ОСОБА_2 невідновлювальну відкличну кредитну лінію на споживчі потреби, в сумі 160000 доларів США на строк з 26 червня 2007 року по 25 червня 2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5% річних. 05 вересня 2007 року між банком та позичальником ОСОБА_2 укладено додатковий договір №1 до кредитного договору, відповідно до якого банк відкрив невідновлювальну відкличну кредитну лінію на споживчі потреби, в сумі 360000 доларів США. Додатковим договором №2 до кредитного договору від 02 листопада 2007року банк відкрив невідновлювальну відкличну кредитну лінію на споживчі потреби, в сумі 405800доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 13%річних. Додатковим договором №3 від 31 грудня 2008 року внесено зміни в графік повернення кредиту.

26 червня 2007 року між банком, ПП «Вотранс», ОСОБА_2 укладено договір поруки №1, 05 вересня 2007 року укладено додатковий договір №1 та 02 листопада 2007 року додатковий договір №2 до договору поруки №1 від 26.06.2007р. За даними договорами поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань по кредитному договору №33/07-К/02 від 26 червня 2007р. в повному обсязі цих зобов'язань. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов'язань по кредитному договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором від 26 червня 2007 року між банком, ОСОБА_3, ОСОБА_2 укладено договір поруки №2, 05 вересня 2007 року додатковий договір №1 та 02 листопада 2007 року додатковий договір №2 до договору поруки №2, відповідно до умов яких ОСОБА_3 є поручителем ОСОБА_2, зобов'язується відповідати за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору у тому ж обсязі, що і позичальник. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов'язань по кредитному договору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання не виконав, станом на 03 червня 2013 року заборгованість по кредитному договору становить 385258,22доларів США та пеня 3253063,88грн, яка підлягає солідарному стягненню з основного боржника та поручителів на підставі ст.554 ЦК України.

Заборгованість за кредитом в сумі 385258,22доларів США складається з простроченої заборгованості за кредитом - 310371,65доларів США, прострочених процентів - 74886,57 доларів США. Нарахована пеня за простроченими відсотками та кредитом в сумі 3253063,88грн. Рішення суду в частині розміру боргу не оскаржується.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 553, 554 цього Кодексу встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 547 ЦК України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Статтею 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ч.2 ст.205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки від 26 червня 2007року, а тому заперечення відповідача в апеляційній скарзі щодо підписання договору поруки не заслуговують на увагу.

Як убачається з висновку судової почеркознавчої експертизи від 12 червня 2014 року підписи, які розташовані біля прізвища "ОСОБА_3 " в стрічці «Поручитель» кожної із сторінок договору поруки та розділу "Адреси і Банківські реквізити сторін" у договорі поруки № 2, укладеному 26 червня 2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_2, виконані не ОСОБА_3 Підписи у додаткових договорах поруки № 1 від 05 вересня 2007 року та № 2 від 02 листопада 2007, ймовірно, виконані ОСОБА_3

Цей висновок експертизи оцінюється судом у сукупності з іншими доказами по справі.

Так, ОСОБА_3, як поручителем, підписувались додаткові договори №1 від 05.09.2007р. та №2 від 02.11.2007р. до договору поруки №2 від 26 червня 2007р., що свідчить про підтвердження укладення ним договору поруки і цим він вчиняв дії про його визнання.

Відповідач ОСОБА_3 не звертався з позовом про визнання недійсним договору поруки № 2 від 26 червня 2007 року, укладеного між ним, ОСОБА_2 та ПАТ АБ «Украгазбанк». Даний договір поруки підписаний ОСОБА_3, не визнаний судом недійсним і на час ухвалення судом першої інстанції рішення був чинним.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення в користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості з основного боржника ОСОБА_2, поручителів ПП «ВОТРАНС» та ОСОБА_3, які взяли на себе відповідальність за зобов'язаннями боржника.

Разом з тим, за змістом ч.3 ст.554 ЦК України солідарну відповідальність перед кредитором несуть лише особи, які спільно дали поруку. В даному ж випадку відповідачі ПП «ВОТРАНС» та ОСОБА_3 уклали окремі договори поруки, за умовами яких не передбачено солідарної відповідальності між собою, тобто не давали спільної поруки. А тому, поручителі не можуть нести солідарну один з одним відповідальність. Кожен з них повинен відповідати перед кредитором солідарно з основним боржником в обсязі, встановленому договорами і підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості відсутні.

Оскільки суд першої інстанції на порушення вказаної норми матеріального права солідарно стягнув з усіх відповідачів заборгованість за кредитним договором, оскаржуване рішення у зазначеній частині слід змінити відповідно до ст.309 ЦПК України.

Згідно ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. За публікацію в газеті «Волинь-нова» 02 квітня 2015 року оголошення про виклик в судове засідання апеляційного суду відповідачів ПП «Вотранс» та ОСОБА_2 сплачено 180грн., які слід стягнути з відповідачів.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року в даній справі змінити, виключивши з його резолютивної частини друге речення про солідарне стягнення з ОСОБА_2, приватного підприємства "Вотранс", ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Волинського обласного управління АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №33/07-К/02 від 26.06.2007 року в розмірі 385258(триста вісімдесят п'ять тисяч двісті п'ятдесят вісім)доларів 22 цента США та пеню за простроченими відсотками та кредитом в розмірі 3253063(три мільйони двісті п'ятдесят три тисячі шістдесят три)грн. 88коп. та доповнити резолютивну частину рішення двома реченнями такого змісту:

«Стягнути солідарно з ОСОБА_2, приватного підприємства "Вотранс" в користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Волинського обласного управління АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №33/07-К/02 від 26.06.2007 року в розмірі 385258(триста вісімдесят п'ять тисяч двісті п'ятдесят вісім)доларів 22 цента США та пеню за простроченими відсотками та кредитом в розмірі 3253063(три мільйони двісті п'ятдесят три тисячі шістдесят три)грн. 88коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Волинського обласного управління АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №33/07-К/02 від 26.06.2007 року в розмірі 385258(триста вісімдесят п'ять тисяч двісті п'ятдесят вісім)доларів 22цента США та пеню за простроченими відсотками та кредитом в розмірі 3253063(три мільйони двісті п'ятдесят три тисячі шістдесят три)грн. 88коп.».

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та приватного підприємства "Вотранс" в дохід державного бюджету по 60 (шістдесят) грн. з кожного витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді