У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення апеляційного суду Київської області від 27 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 06 жовтня 2012 року між ним та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту № A202RX86630045, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 9 822 грн 08 коп. зі сплатою 0,12 % річних строком до 05 жовтня 2015 року.

У зв'язку з відкликанням відповідачем своєї згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту вказаний договір рішенням суду розірвано з 12 жовтня 2012 року з підстав, передбачених ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Станом на дату розірвання договору - 12 жовтня 2012 року, утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 9 822 грн 28 коп., яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області

від 09 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 06 жовтня 2012 року № A202RX86630045 у розмірі 9 822 грн 28 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 27 листопада

2014 року рішення Славутицького міського суду Київської області

від 09 жовтня 2014 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки договір на доставку металопластикових конструкцій був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що встановлено заочним рішенням Славутицького міського суду Донецької області від 06 березня 2013 року, а грошові кошти у розмірі 9 536 грн перераховано банком на рахунок ОСОБА_4, з яким відповідач договору підряду не укладав, згоди про передачу йому коштів не надавав. Крім того, зазначеним рішенням, залишеним без змін ухвалою апеляційним судом Київської області від 18 лютого 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2014 року, визнано відкликаною з 12 жовтня 2012 року згоду ОСОБА_2 на укладення договору про надання споживчого кредиту.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Акцент-Банк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про стягнення боргу за кредитним договором.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік