УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Гончара В.П., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 46 098 грн 27 коп. заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 27 лютого 2008 року між сторонами укладено кредитний договір, за яким банк надав відповідачці 2 000 доларів США у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 18 % на рік за користування коштами на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідачка не виконала взятих на себе зобов'язань, внаслідок чого утворилась заборгованість, просив задовольнити позов.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29 липня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач пропустив строк для звернення до суду та не ставив питання про його поновлення, а відповідачка подала заяву про застосування строку позовної давності.

Проте з такими судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 27 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику 2 000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18 % річних за користування коштами на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 16 жовтня 2013 року утворилася заборгованість, яка становить 5 769,5 доларів США та складається з: 1849,92 доларів США -заборгованість за кредитом, 3325,24 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 260 доларів США - комісія, 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина) та 271,76 доларів США - штраф (процентна складова).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, не перевірив умов договору кредиту та не встановив строку дії картки та терміну дії договору, не надав цим обставинам відповідної оцінки, не перевірив порядок нарахування та повернення коштів - одноразовим платежем чи частинами, а відтак не встановив часу початку перебігу строку позовної давності для звернення до суду щодо кожного із чергових платежів та щодо повернення кредиту у повному обсязі.

А зробивши висновок про те, що строк позовної давності потрібно відраховувати з дня здійснення відповідачкою останнього платежу, не перевірив чи є ця обставина початком перебігу строку позовної давності з урахуванням позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-134цс14 про те, що за договором, який визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі -зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, зробив передчасний висновок про відмову в задоволенні позову, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Апеляційний суд цих недоліків не усунув, не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, а також доводів апеляційної скарги про пролонгацію дії договору, не встановив умов, за яких строк дії договору вважається продовженим, не надав належної оцінки цим обставинам, про що зазначено у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року № 6-103цс14, постановив ухвалу про залишення рішення суду без змін.

Невиконання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29 липня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29 липня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко