Справа №583/1876/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Плотникова Н. Б.
Номер провадження 22-ц/788/1993/15 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Попруги С. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 вересня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю "Охтирський хлібокомбінат" про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 вересня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги його доводи про те, що він поніс витрати на оплату транспортних послуг, тому має право на відшкодування збитків, оскільки власний транспортний засіб не міг використовувати у зв'язку з його пошкодженням. Вважає, що він подав належні докази щодо понесених збитків у розмірі 6000 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями заподіювача шкоди і понесеними витратами на оплату транспортних послуг підприємцю ОСОБА_4 та що товарні чеки на суму 6000 грн. не є доказами реальних збитків позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою Охтирського міськрайонного суду від 27 березня 2014 року, ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з вказаною постановою та висновком ВДАІ Охтирського МВ УМВС України в Сумській області 01 лютого 2014 року ОСОБА_5, керуючи автомобілем«ТАТА» по вул. Батюка в м. Охтирка, через раптову поломку транспортного засобу, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з транспортним засобом FORD Transit під керуванням ОСОБА_3, в результаті чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень (а.с. 49, 51).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили стягнуто з ПАТ «Охтирський хлібокомбінат» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 13299,74 грн. (а.с. 12 - 13).

Даним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_5 на момент ДТП працював на посаді водія ПАТ «Охтирський хлібокомбінат», і що власником автомобіля «ТАТА» держаний номер НОМЕР_1 є ПАТ «Охтирський хлібокомбінат». ОСОБА_3 керував автомобілем FORD Transit державний номер НОМЕР_2 на підставі посвідчення водія від 12 червня 2001 року, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25 липня 2001 року, виданого на імя ОСОБА_6, та довіреності, виданої в порядку передоручення ОСОБА_3 на експлуатацію, ремонт, керування, розпорядження автомобілем FORD Transit. Останній автомобіль перебував ремонтувався після дорожньо - транспортної пригоди у період з 06 лютого 2014 року по 12 березня 2014 року.

З 04 вересня 2014 року власником транспортного засобу FORD Transit є ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію автомобіля (а.с. 50 зворот).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені збитки у розмірі 6000 грн. при цьому зазначав, що здійснює підприємницьку діяльність в сфері роздрібної торгівлі, автомобіль FORD Transit використовував для перевезення товару до торгівельних точок, а тому на час ремонту транспортного засобу протягом лютого - березня 2014 року він змушений був скористатися транспортними послугами фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника і збитками; вини.

Перевіряючи доводи позивача, встановлено, що позов позивачем заявлений, як фізичною особою, автомобіль якої зазнав технічних пошкоджень внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Обґрунтовуючи факт спричинених збитків внаслідок платного використання іншого транспорту в період ремонтних робіт свого автомобіля, позивач надав 20 товарних чеків, кожний на 300 грн., з яких вбачається, що ОСОБА_3 були надані транспортні послуги як фізичній особі. Разом з тим, виходячи зі змісту позовної заяви, позивач вимоги обґрунтовував тим, що він як фізична особа - підприємець поніс витрати пов'язані з транспортуванням товару до магазину. Однак, колегія суддів не може взяти до уваги вказані чеки, оскільки вони не свідчать про реальні майнові витрати позивача як фізичної особи, яких він зазнав в період з 04 лютого по 11 березня 2014 року. Ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді апелянт не надав доказів на підтвердження того факту, що витрати у розмірі 6000 грн. він ніс у своїй діяльності щомісячно до пошкодження автомобіля, тобто, що заявлені витрати є реальними, а тому підлягають відшкодуванню.

Крім того, самі товарні чеки за підписом ФОП свідчать тільки про надані транспортні послуги, оскільки відповідно до свідоцтва платника Єдиного податку ФОП ОСОБА_4 надає послуги з таксі та послуги іншого пасажирського наземного транспорту (а.с. 8).

За цих умов, чеки не є безспірним доказом збитків спричинених позивачеві, а тому відсутні підстави вважати, що порушене право позивача підлягає відновленню у визначеному розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -