РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі :головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 сільської ради про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6 сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю від 14.02.1997 року, виданого на підставі рішення ОСОБА_6 сільської Ради народних депутатів №2 від 10.11.1993 року на ім'я ОСОБА_3. В обґрунтування свого позову позивач вказала, що є власником житлового будинку розташованого на присадибній ділянці розміром 0,53га. по вул.Нагірній,19 в с.Олешин, на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.1975 року. Дана земельна ділянка виділена їй під забудову вказаного житлового будинку на підставі рішення Хмельницького райвиконкому №245 від 10.09.1981 року, Додатку №2 до РВК від 20.09.1990 року та рішення №16 ОСОБА_6 сільської ради від 30.06.1999 року. На даний час розмір земельної ділянки, якою вона користується становить 0,28га. Причиною зменшення розміру земельної ділянки є встановлення меж сусідньою із її земельною ділянкою по вул.Нагірній,15/1 в с.Олешин, на підставі рішення ОСОБА_6 сільської ради №2 від 10.11.1993 року про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 та виданого на його підставі державного акта від 14.02.1997 року. Згідно висновку судово-будівельної експертизи від 11.03.2011 року її земельна ділянка перекривається межею сусідньої земельної ділянки, що належить відповідачці.

Причиною цього є незаконна приватизація ОСОБА_3 земельної ділянки по вул.Нагірній,15/1 в с.Олешин, оскільки рішення ОСОБА_6 сільської ради про передачу у приватну власність відповідачці земельної ділянки розміром 0,29га. не приймалось. Рішенням ОСОБА_6 сільської ради №2 від 10.11.1993 року передано у приватну власність батьку відповідачки ОСОБА_7, в подальшому успадкованому ОСОБА_3, земельну ділянку розміром 0,25га, що знаходиться за іншою адресою, ніж спірна земельна ділянка. Тому підстав утримувати земельну ділянку по вул.Нагірній,19 в с.Олешин у відповідачки немає.

Однією з передумов видачі державного акта на право приватної власності на землю є погодження проекту відведення земельної ділянки у якому повинні міститись відомості про погодження меж земельної ділянки, що приватизується із власниками суміжних земельних ділянок. Будь-якого погодження користування меж земельної ділянки між нею та відповідачкою не проводилося. За таких обставин державний акт від 14.02.1997 року виданий із порушенням норм чинного законодавства і такі дії грубо порушують її права як землекористувача, оскільки таким чином ОСОБА_3 незаконно відібрала у неї 0,23га. земельної ділянки якою користується, тому просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю від 14.02.1997 року виданий на ім'я ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Позивач суду пояснила, що в 1975 році вона придбала у ОСОБА_8 житловий будинок, згідно довідки № 96 від 23.06.2006 року за особовим рахунком №545 за її господарством рахувалось 0,53га., проте відповідачка незаконно зайняла та приватизувала частину її земельної ділянки біля будинку, після чого її земельна ділянка зменшилась до 0,28га., тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, суду пояснила, що спірна земельна ділянка розміром 0,23га. була в користуванні її батьків. Згідно рішення ОСОБА_6 сільської ради батьку дозволили приватизацію земельної ділянки площею 0,294га. за адресою вул.Нагірна, 15/1. Вказана земельна ділянка ніколи не була в користуванні ОСОБА_1, оскільки рішенням радгоспу попередньому власнику житлового будинку ОСОБА_8, в якої ОСОБА_1 придбала житловий будинок, виділялась земельна ділянка площею 0,05га.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, суду пояснив, що судами було встановлено, що ОСОБА_1 ніколи не користувалась більшим розміром земельної ділянки ніж було зазначено у погосподарській книзі за вказаним господарством в 1974 році. Довідка Хмельницької районної ради від 25.02.2002 року щодо виділення ОСОБА_1 0,25га для індивідуальної забудови була досліджена апеляційним судом Хмельницької області і суд дійшов висновку, що земельна ділянка не виділялась ОСОБА_1 за рахунок землі ОСОБА_9 і Хмельницька районна рада в 1990 році не мала повноважень на виділення землі. Права ОСОБА_1 оспорюваним державним актом не порушено. Окрім наведеного, ОСОБА_3 була приватизована земельна ділянка 10.11.1993 року і про рішення сільської ради ОСОБА_1 було відомо ще в 2003 році, а тому нею пропущено загальний строк позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_6 сільської ради в судовому засіданні позов не визнав, вважає його безпідставним, оскільки за позивачкою рахується земельні ділянки загальною площею 0,43га., з яких 0,10га. - в районні звалища, 0,28га. - біля будинку та 0,078га город в іншому місці. На сьогоднішній день ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації на земельні ділянки площею 0,36га., з яких - 0,25га. за адресою Нагірна, 19; 0,03га додаток для ведення особистого підсобного господарства; 0,078га. город в іншому місці. Земельна ділянка площею 0,23га рахується за ОСОБА_3 і у приватну власність рішенням сільської ради ОСОБА_1 не передавалась.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинковолодіння №19 по вул. Нагірній в с.Олешин на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 30.03.1987 року. Вказане будинковолодіння ОСОБА_1 придбала згідно договору купівлі-продажу від 19.02.1975 року у ОСОБА_8, в якому відсутні будь-які відомості про розмір земельної ділянки на якій воно розташоване.

Згідно довідки, виданої ОСОБА_1 радгоспом "Ленінець", радгосп не заперечував купити хату в ОСОБА_8 і виділив 0,05га землі, яка занаходиться під будівлями.

Як вбачається з копії погосподарської книги ОСОБА_6 сільської ради, особовий рахунок № 486, станом на 1975 рік в користуванні попереднього власника ОСОБА_8 знаходилась земельна ділянка площею 0,14га., якою після укладення договору купівлі-продажу стала користуватись ОСОБА_1.

Згідно архівного витягу з протоколу засідання виконкому ОСОБА_6 сільської ради від 20.05.1981 року №5 було задоволено заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на будівництво.

Рішенням Хмельницького виконкому районної ради від 10.09.1981 року №245 було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на старій садибі зі зносом старих будинків ОСОБА_1, с.Олешин, 0,15га., проект №1, житлова площа 49,3м.кв. Згідно свідоцтва на забудову садиби виданого ОСОБА_1 земельна ділянка під забудову площею 0,15га виділена на старій садибі і забудова дозволена на підставі рішення виконкому Хмельницької районної Ради народних депутатів від 10.09.1981 року № 245. На підставі вказаних рішень було складено план забудови садиби.

Рішенням Хмельницького райовиконкому № 103-в від 20.09.1990 року було надано дозвіл на будівництво індивідуальних житлових будинків та господарських приміщень в селах району згідно з додатком №2, з якого вбачається, що ОСОБА_1, с.Олешин, 0,25га, було дозволено будівництво господарських приміщень, літньої кухні та гаражів.

Рішенням Хмельницького районного суду від 06.03.1995 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про відібрання земельної ділянки в розмірі 0,12га, яке ухвалою судової колегії в цивільних справах Хмельницького обласного суду від 06.04.1995 року залишено без змін, встановлено, що з дня купівлі позивачка користується присадибною земельною ділянкою в розмірі 0,14га, якою також користувались попередні власники будинку, а з 1991 року ще двома додатками в розмірі 0,07га та 0,10га землі. Земельною ділянкою в розмірі 0,12га ніколи не користувалась, бо цією земельною ділянкою з 1956 року користувалась мати відповідача ОСОБА_10 і її сімя, що підтвердили в судовому засіданні свідки. Згідно довідок ОСОБА_6 сільської Ради народних депутатів №560 від 03.05.1994 року, №67 від 30.01.1995 року, а також записами в погосподарських книгах цієї сільської ради, за якими за ОСОБА_1 рахується 0,13 га присадибної земельної ділянки і 0,17 га на додатках; за номером ОСОБА_9 відповідно 0,15 га; за садибою ОСОБА_10 - 0,25 га присадибної землі.

Безпідставним суд визнав посилання позивачки на те, що згідно акту від 21.09.1990 року і будівельного паспорту їй виділено під забудову 0,25 га присадибної землі. Як встановлено, земля в такому розмірі біля садиби ОСОБА_1 ніколи не відводилась в натурі, не встановлювалисьїї межі, наказ по радгоспу "Ленінець" про вилучення землі у ОСОБА_9 для потреб ОСОБА_1 не видавався в 1988 році.

Рішенням Хмельницького районного суду Хмельницької області від 02.07.2003 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_6 сільської ради про визнання Державного акту на право приватної власності на землю недійсним, в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено. Вказане рішення вступило в законну силу 22.10.2003 року і ним також було встановлено, що спірною земельною ділянкою розміром 0,10га, ні ОСОБА_8, ні ОСОБА_1 ніколи не користувались, оскільки вона знаходилась в користуванні ОСОБА_10, а пізніше в користуванні та власності її доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_9. Вказана земельна ділянка була приватизована за останньою рішенням ОСОБА_6 сільської ради від 10.11.1993 року №2 та видано державний акт 14.02.1997 року. Розмір земельних ділянок сторін підтверджується випискою з погосподарських книг ОСОБА_6 сільської ради. Суд критично оцінив і не взяв до уваги витяг з рішення Хмельницького райвиконкому від 20.09.1990 року №103-в та додаток до нього, оскільки дозвіл на будівництво літньої кухні ОСОБА_1 із зазначенням розміру 0.25га не є правомірним її наданням. Окрім того, суд не взяв до уваги довідку за №8 від 25.02.2002 року Хмельницької райради із зазначенням про виділення ОСОБА_1 рішенням №103-в від 20.09.1990 року Хмельницькою районною радою 0,25га. землі, так як таких повноважень остання на той час не мала, не має таких вона і тепер.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.11.2011 року, яке вступило в законну силу 29.11.2011 року, встановлено, що з акту погодження суміжних меж землекористування від 10.12.1997 року, складеного при оформленні Державного акту на право приватної власності на землю на імя ОСОБА_3 вбачається, що навпроти прізвища ОСОБА_1 зроблене посилання на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06.03.1995 року, яким відмовлено в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про повернення присадибної земельної ділянки площею 0,12га.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно рішення 2-ї ОСОБА_6 сільської ради Хмельницького району 22 скликання від 17 січня 1995 року №26 сесія вирішила виділити ОСОБА_1 город в районі "звалища" з земель запасу жителям 0,10га.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що в 1999 році він провів обмін земельними ділянками з ОСОБА_1, він її дав земельну ділянку біля хати - додаток до городу десь 14 га, а вона дала йому земельну ділянку біля звалища.

Рішенням 16-ї сесії ОСОБА_6 сільської ради Хмельницького району від 23.05.2006 року №4 ОСОБА_1 була передана земельна ділянка на території ОСОБА_6 сільської ради - 0,28га.

Згідно довідки ОСОБА_6 сільської ради №28 від 03.02.2015 року за ОСОБА_1 згідно земельно-облікових документів рахуються земельні ділянки загальною площею -0,4300га, з них: 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою с.Олешин, вул.Нагірна,19, та 0,1800га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою с.Олешин, ОСОБА_6 сільська рада. Рішенням сесії ОСОБА_6 сільської ради №38 та №39 від 27.12.2013 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку документації із землеустрою загальною площею - 0,3609га в т.ч. 0,2500га, 0,0319га, 0,0790га. Розпорядженням Хмельницької РДА №262/09-р від 16.03.2009 року ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0999га для ведення особистого селянського господарства в с.Олешин ( в районні звалища). Фактично ОСОБА_1 користується земельними ділянками загальною площею 0,4608га.

Відповідно до ст. 9 Земельного кодексу України N 561-XII від 18 грудня 1990 року до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить в т.ч.: передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу; реєстрація права власності, права користування землею і договорів на оренду землі.

Передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки (Стаття 17 Земельного кодексу України N 561-XII від 18 грудня 1990 року).

Згідно рішення 13-ї сесії ОСОБА_6 сільської ради народних депутатів від 10.11.1993 року №2 сільська рада вирішила передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_7 розміром 0,25га для обслуговування житлового будинку.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.1995 року ОСОБА_3 є спадкоємицею зазначеного у заповіті майна ОСОБА_7, померлого 26 березня 1995 року. Спадкове майно, на яке було видано це свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в с.Олешин, Хмельницького району Хмельницької області по вул.Нагірній, 15/1 на землі ОСОБА_6 сільської ради.

Рішенням 5-ї сесії ОСОБА_6 сільської ради народних депутатів від 18.12.1996 року №4 сільська рада вирішила передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_9 розміром 0,24га для обслуговування житлового будинку - 0,09га та для ведення підсобного господарства - 0,15га.

06.02.1997 року ОСОБА_9 звернувся у земельну комісію виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради із заявою в якій просив надати дозвіл на приватизацію його (спільної з дружиною) земельної ділянки розміром 0,0426га його дружині ОСОБА_3 за адресою с.Олешин вул.Нагірна,15/1 до садиби її батьків, яку вона отримала у спадщину. Дана земельна ділянка раніше належала до садиби батьків його дружини і є складовою земельної ділянки розміром 0,231га без встановлення меж.

Згідно статті 23 Земельного кодексу України N 561-XII від 18 грудня 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно державного акта від 14.02.1997 року серія 1-ХМ №007813, виданого на підставі рішення ОСОБА_6 сільської ради від 10.11.1993 року №2, належить земельна ділянка на території ОСОБА_6 сільської ради по вул.Нагірній 15/1 для обслуговування житлового будинку - 0,25га та для ведення підсобного господарства 0,044га.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що з березня 1985 року по 2002 рік працював головою ОСОБА_6 сільської ради, земельна ділянка ОСОБА_3 перейшла у спадок після її батьків і відносилась до будинку її батьків.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що земля якою користувалась ОСОБА_3 навпроти господарства ОСОБА_1 належала її батькам і це її спадщина.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що працював начальником відділу оперативного контролю Держсільгоспінспекції Хмельницької області і перевіряв звернення ОСОБА_1 та надавав відповідь від 17.11.2014 року на її звернення. Ним було встановлено, що ОСОБА_3 було видано державний акт 14.02.1997 року на підставі рішення ОСОБА_6 сільської ради №2 від 10.11.1993 року, але згідно вказаного рішення земельна ділянка площею 0,25га була передана у приватну власність ОСОБА_7, який помер 26.03.1995 року, а не ОСОБА_3. ОСОБА_3 успадкувала майно в т.ч. і земельну ділянку але в свідоцтві про право на спадщину не була зазначена площа земельної ділянки. Окрім того, площа земельної ділянки в рішення сільської ради не відповідає площі вказаній в державному акті.

Згідно рішення 8-ї сесії ОСОБА_6 сільської ради від 17 грудня 1997 року ОСОБА_3 було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,294га

Відповідно до довідки ОСОБА_6 сільської ради №160 від 19.12.2014 року в особистому користуванні ОСОБА_3 є земельна ділянка площею 0,2940га, з якої 0,0630га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,2310га для ведення особистого селянського господарства.

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 11.02.2014 року складеного державним інспектором сільського господарства в Хмельницькій області перевркою було встановлено, що ОСОБА_3 користується земельною ділянкою, яка розташована в с.Олешин за адресою вул.Нагірна,15/1 площею 0,231га на підставі державного акта від 14.02.1997 року серія 1-ХМ №007813, яка межує з земельною ділянкою якою користується ОСОБА_1 і яка не приватизована. В ході перевірки факту самовільного зайняття ОСОБА_3 земельної ділянки ОСОБА_1 не виявлено, що підтверджується інвентаризацією земельної ділянки проведеної ПП "Діоріт плюс 1" 14.11.2013 року.

Згідно довідки виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради №89 від 29.01.2015 року земля ОСОБА_7 - батька, ОСОБА_10 - матері та їхніх дітей ОСОБА_9 - зятя та ОСОБА_3 дочки ОСОБА_7 ОСОБА_6 сільською радою у них не забиралась і не відчужувалась, на користь сусідів не надавалась.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає до уваги, як належний та допустимий доказ довідку видану ОСОБА_6 сільською радою №96 від 23.06.2006 року надану позивачкою на підтвердження своїх позовних вимог, згідно якої відповідно до погосподарської книги №6 за 2001-2005 роки особовий рахунок № 545 за господарством ОСОБА_1 рахується земельна ділянка розміром 0,53га, оскільки зі змісту вказаної довідки не можливо встановити, за якою адресою знаходилась вказана земельна ділянка (земельні ділянки).

Позивачкою суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що земельна ділянка площею 0,23га, яка на сьогоднішній день перебуває у власності відповідачки ОСОБА_3, передавалась ОСОБА_1 у користування чи у власність, а також, що її межі встановлювались на місцевості і вона користувалась вказаною ділянкою до передачі її у власність відповідачки.

Позивачкою суду надано висновок судової будівельно-технічної експертизи №2/10 від 11.03.2011 року, згідно якого:

- фактичний розмір земельної ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 0,2610га, що відображено в додатку №1;

- фактичний розмір земельної ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_3, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 становить 0,2323, при цьому згідно державного акту 1-ХМ №007813, виданого ОСОБА_3 - розмір земельної ділянка 0,231га, земельна ділянка фактична не відповідає по конфігурації згідно державного акту.

Разом з тим, з даного висновку не вбачається, що державний акт виданий на ім'я ОСОБА_3, якимось чином порушує права позивачки, як землекористувача суміжної земельної ділянки.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року (справа № 6-94 цс 13), виходячи з того, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права особи.

Позивач в своїй позовній заяві вказує, що незаконною приватизацією земельної ділянки ОСОБА_3, остання незаконно відібрала в неї 0,23га земельної ділянки, чим грубо порушила її права, як землекористувача.

Однак, позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що державним актом на право приватної власності на землю від 14.02.1997 року, виданого на підставі рішення ОСОБА_6 сільської Ради народних депутатів №2 від 10.11.1993 року на ім'я ОСОБА_3, було порушено будь-які її права враховуючи, що нею не доведено, що: їй передавалась у користування чи у власність земельна ділянка загальною площею 0,53га за адресою вул.Нагірна, 19, в с.Олешин Хмельницького району Хмельницької області; визначались межі вказаної земельної ділянки на місцевості та що приватизацією земельної ділянки, що знаходиться за адресою вул.Нагірна 15/1 в с.Олешин відповідачка ОСОБА_3 порушила права позивачки, як землекористувача суміжної земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю від 14.02.1997 року, виданого на підставі рішення ОСОБА_6 сільської Ради народних депутатів №2 від 10.11.1993 року на ім'я ОСОБА_3, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.3,9, 23,24 Земельного кодексу України N 561-XII від 18 грудня 1990 року суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 сільської ради про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, відмовити

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: