Справа № 466/1429/11 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/2493/15 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Брикайло М.В.

з участю: представника позивача - Серватяк Л.З., представника відповідача

ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4, прокурора Лящука Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту економічної політики Львівської міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2014 року задоволено частково позов Департаменту економічної політики Львівської міської ради до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь міського бюджету міста Львова 82 768,38 грн. пайового внеску на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова за договором про пайову участь №254 від 04 грудня 2009 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Дане рішення оскаржив Департамент економічної політики Львівської міської ради.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04 листопада 2014 року апеляційну скаргу Департаменту економічної політики Львівської міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2014 року відхилено, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року касаційні скарги департаменту економічної політики Львівської міської ради та заступника прокурора Львівської області задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 04 листопада 2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2014 року Департамент економічної політики Львівської міської ради зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин ч.5 ст.30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та не взяв до уваги положення п.7 розділу 5 Прикінцеві положення Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.07.2011 року №23-11/6294/0/6-11. Вказує на те, що замовник зобов'язаний звернутись до департаменту економічної політики Львівської міської ради з заявою про здійснення перерахунку розміру пайового внеску. Разом з тим, Шевченківський районний суд м.Львова перейняв на себе повноваження органу місцевого самоврядування щодо здійснення перерахунку розміру пайового внеску і не врахував, що імперативною нормою закону чітко визначено, що спірні правовідносини можна врегулювати лише шляхом внесення змін до договору про пайову участь.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не у повній мірі відповідає даним вимогам.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається та районним судом встановлено, що 4 грудня 2009 року між Львівською міською радою та ОСОБА_3 було укладено договір про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова. Предметом цього договору є здійснення замовником величини пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Львова шляхом перерахування грошових коштів до міського бюджету у зв'язку із будівництвом та введенням в експлуатацію багатоповерхового житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями і автостоянками, що розташований на АДРЕСА_1

Відповідно до п. 2.2 цього договору величина пайової участі становить 532 806 грн. 49 коп. Зазначені кошти сплачуються за графіком, який є невід'ємною частиною договору, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язаний сплатити до міського бюджету пайовий внесок на створення та розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова у розмірі 532 806 грн. 49 коп., в терміни: 80 тис. грн. - по 22 грудня 2009 року (до початку (реконструкції, перепрофілювання); 143 341 грн. 95 коп. - по 1 липня 2010 року; 309 464 грн. 54 коп. - по 1 червня 2011 року. Зазначена сума визначена у попередньому розрахунку пайового внеску, розробленому завідувачем сектора управління економіки департаменту на підставі ухвали Львівської міської ради від 3 квітня 2008 року № 1697 "Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова", якою було затверджено Положення про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури (далі - Положення).

9 лютого 2010 року Львівським міським комунальним підприємством "Львівводоканал" були видані технічні умови на підключення багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями і автостоянками (зі знесенням існуючих будівель та споруд), який проектується (підлягає реконструкції) до системи водопостачання та каналізації м. Львова.

01 жовтня 2005 року між ОСОБА_3, як забудовником, та ОСОБА_6, як інвестором, було укладено інвестиційний договір, метою якого є будівництво забудовником багатоповерхового житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями і автостоянками, за адресою: АДРЕСА_1, за кошти інвестора на визначених договором умовах.

З розробленого ТзОВ "Арніка" робочого проекту "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими офісними приміщеннями та автостоянками по АДРЕСА_1" вбачається, що будівництво каналізаційної мережі для багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями і автостоянками за цією адресою запроектовано поза межами земельної ділянки відповідача до існуючої каналізації на вул.. Некрасова у м. Львові. Також проект будівництва такої каналізаційної мережі поза межами земельної ділянки відповідача відображено в погодженому зведеному плані ТзОВ "Арніка".

15 січня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "САЛКОН-2012" (далі - ТОВ "САЛКОН-2012") та ОСОБА_6 було укладено договір підряду, за умовами якого виконавець зобов'язався власними силами і матеріалами виконати роботи по влаштуванню зовнішньої каналізації вказаного вище будинку. Договірна ціна становить 450 036 грн. На виконання договору підряду від 15 січня 2013 року ТОВ "САЛКОН-2012" виконав роботи по будівництву зовнішньої мережі каналізації зазначеного вище будинку та виконані роботи здав замовнику.

З довідки від 21 жовтня 2013 року № 29, виданої ЛКП "Львівводоканал", вбачається, що мережі водопроводу та каналізації побудовані у відповідності до зазначеного проекту ТзОВ "Арніка", згідно технічних умов від 9 лютого 2010 року, виданих ОСОБА_3, здано в експлуатацію: згідно з актом від 17 жовтня 2013 року № 30 про приймання закінченого будівництва водопровідної та каналізаційної мережі житлового будинку АДРЕСА_1; виконано підключення (врізку) до мереж водопроводу та каналізаційної мережі, згідно акту № 29 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2013 року.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Львівській області від 12 квітня 2013 року, багатоповерхова житлова забудова з вбудованими офісними приміщеннями і автостоянками на АДРЕСА_1, замовником якої є відповідач ОСОБА_3, прийнято в експлуатацію.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність.

У разі якщо кошторисна вартість будівництва інженерних мереж та/або об'єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) перевищує розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту, орган місцевого самоврядування приймає рішення про відшкодування замовнику різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Крім того, у пункті 7 Прикінцевих положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зазначено про те, якщо за договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність з цим Законом. Будь-які рішення органів місцевого самоврядування про надання замовником будівництва будь-яких послуг, передачу активів у будь-якій формі (матеріальній чи нематеріальній), передачу частини (відсоткової частки) площ прийнятих в експлуатацію об'єктів містобудування, крім пайової участі відповідно до цього закону, прийняті до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із цим Законом.

Відповідно до ч.5 ст.40 вказаного Закону величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для приведення договору про пайову участь у відповідність з цим Законом шляхом зміни (зменшення) розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту законодавцем поставлено у залежність від того, хто є платником відповідного внеску, а саме така підстава наявна виключно в разі, якщо платником виступає замовник будівництва.

Оскільки платником внеску виступає ОСОБА_3, який є замовником будівництва, то відповідно до зазначених положень законодавства він повинен був звернутись до другої сторони договору з пропозицією про приведення договору про пайову участь від 4 грудня 2009 року у відповідність із Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Однак, позивач до департаменту економічної політики Львівської міської ради з заявою про здійснення перерахунку розміру пайового внеску не звертався і у матеріалах справи відсутні докази того, що інженерні мережі зовнішньої каналізації новозбудованого будинку передані у комунальну власність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок районного суду про часткове задоволення позову.

Оскільки такий висновок судом першої інстанції зроблено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, внаслідок чого він не відповідає обставинам справи, то оскаржуване рішення слід змінити та задовольнити позов Департаменту економічної політики Львівської міської ради у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.5, 1 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи положення даної норми права, колегія суддів вважає, що необхідно змінити також розмір судового збору, який підлягає стягненню з позивача в користь держави, до 3654 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту економічної політики Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2014 року змінити. Збільшити розмір пайового внеску на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова за договором про пайову участь №254 від 04 грудня 2009 року, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 в користь міського бюджету міста Львова, із 82768,38 грн. до 532806,49 грн.

Збільшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 в користь держави, із 827,68 грн. до 3654 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: