Справа № 362/6099/14-ц Головуючий у І інстанції Ковбель М. М.
Провадження № 22-ц/780/6305/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 46 17.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив зобов'язати Крушинську сільську раду скасувати рішення Крушинської сільської ради ХХХІІ сесії V скликання № 370 від 01 грудня 2009 року, яким надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,005 га для особистого селянського господарства в АДРЕСА_3, видане ОСОБА_3 та дозвіл на розробку технічної документації по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 12 серпня 2010 року; визнати за позивачем право на приватизацію земельної ділянки площею 0,15 га, яка межує по стороні від А до Б земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, надана рішенням Крушинської ради № 280 від 20 листопада 2008 року та визначена у Кадастровому плані земельної ділянки, виготовленого ТОВ «ВВОСС»; усунути перешкоди в здійсненні права на приватизацію земельної ділянки площею 0,15 га, зобов'язавши ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку розміром 0,0537 га шляхом знесення самовільно збудованого паркану із метало-профільних листів на бетонному фундаменті довжиною 54,84 м від точки 4 до точки 5 по стороні від Б до В та довжиною 14,58 м. від точки 5 до точки 6 і 4 м. цегельного від точки 6 до точки 7-8 по стороні від В до Г та самовільно збудованих на ній будівель відповідно Кадастрового плану земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, виготовленого ТОВ «ВВОСС» та Збірного кадастрового плану земельної ділянки по АДРЕСА_1, виконаного інженером-землевпорядником О.Г. Гришко.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої по АДРЕСА_1. Між його земельною ділянкою від А до Б та дорогою знаходиться інша земельна ділянка, якою позивач добросовісно та відкрито користувався для ведення особистого селянського господарства, яка також використовувалася як проїзд до власної земельної ділянки. Рішенням сільської ради йому надано право на приватизацію земельної ділянки площею 0,15 га, однак ОСОБА_2 не може приватизувати дану земельну ділянку, оскільки відповідач самовільно зайняв спірну земельну ділянку, побудувавши на ній будинок та огородивши його парканом.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким визнати за позивачем право на приватизацію земельної ділянки площею 0,15 га та усунути перешкоди в здійсненні права на приватизацію земельної ділянки площею 0,15 га, зобов'язавши ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку розміром 0,0537 га шляхом знесення самовільно збудованого паркану. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що власна земельна ділянка ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 не являється суміжною із власною земельною ділянкою позивача по АДРЕСА_3, що підтверджується викопіюванням із генерального плану села. Земельна ділянка по АДРЕСА_1 не знаходиться ні в чиїй власності , а тому позивач має право на її приватизацію. При наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розглядалася саме спірна земельна ділянка. Суд не прийняв до уваги, що позивач тривалий час користується земельною ділянкою та не розібрався у позовних вимогах. Відповідач самовільно займає земельну ділянку площею 0,045 га, обгородивши її парканом. Акти перевірки вимог земельного законодавства сторонами взагалі не надавалися, а тому суд безпідставно послався на них у своєму рішенні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області № 255 від 20 серпня 2008 року ОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_2. На підставі зазначеного рішення позивачу видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3.

Рішенням Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області № 280 від 20 листопада 2008 року ОСОБА_2 надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,15 га для особистого селянського господарства в АДРЕСА_3

Рішенням Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області №809-35-6 від 15 серпня 2014 року, ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,11 га, для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3.

Рішенням Крушинської сільської ради ХХХІІ сесії V скликання №370 від 01 грудня 2009 року надано дозвіл ОСОБА_3 на приватизацію земельної ділянки площею 0,005 га для ОСГ в АДРЕСА_3.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НЖ № 0 ОСОБА_3 на підставі рішення Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області № 303 від 23 грудня 2005 року є власником земельної ділянки площею 0,20 га, розташованої по АДРЕСА_2, кадастровий НОМЕР_4.

Межі зазначеної земельної ділянки погоджені актом встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2014 року, що набрало законної сили, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_3, третя особа: Крушинська сільська рада Васильківського району Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що відсутні документи, на підставі яких приймалося рішення № 280 від 20 листопада 2008 року, чи які свідчать про місце розташування цієї земельної ділянки, а також документи, які свідчать про користування ОСОБА_2 спірною земельною ділянкою переданою цим рішенням та земельно-шнурова книга в сільській раді.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено права власності чи користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2. Суд позбавлений можливості зобов'язати орган місцевого самоврядування скасовувати свої попередні рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначався ст. 118 ЗК України, відповідно до змісту якої громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п'ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 125 ЗК України, в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом - відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Користування земельною ділянкою без наявності до того законних підстав не тягне за собою виникнення у осіб, що здійснюють таке користування будь-яких прав, в тому числі і права приватизації ділянки.

Зі змісту ст.ст. 116-118 ЗК України вбачається, що разом з правом особи на приватизацію вільної земельної ділянки існує виключне право органу місцевого самоврядування передати у власність особи ділянку, однак у місці і розмірі, визначеними місцевою радою. Жодною нормою закону не визначено безумовне право конкретної особи на приватизацію конкретної земельної ділянки.

Заявляючи позовну вимогу про усунення перешкод в здійсненні права на приватизацію земельної ділянки площею 0,15 га та зобов'язання ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку розміром 0,0537 га шляхом знесення самовільно збудованого паркану та самовільно збудованих на ній будівель ОСОБА_2 не звернув увагу на те, що він не є власником спірної земельної ділянки чи користувачем, а відтак його права такими діями не порушувались.

Земельна ділянка є власністю сільської ради і лише вона має право в силу ч. 7 ст. 376 ЦК України заявляти вимогу про знесення паркану та збудованих на земельній ділянці будівель, якщо буде встановлено, що такі будівлі споруджені з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, або споруджені з істотним порушенням будівельних норм і правил.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду є законним та обґрунтованим, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах, а тому підстави для його скасування відсутні. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.