Справа № 361/6833/14 Головуючий у І інстанції Василишин В. О.
Провадження № 22-ц/780/1318/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 42 16.04.2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 квітня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року у справі:

- за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №112», Профспілкового комітету ТОВ «Мостобудівельний загін №112», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області, комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-1» про визнання недійсними рішеннь про надання житлової площі в гуртожитку, визнання недійсним ордеру на жиле приміщення;

- за зустрічним позовом ОСОБА_7, який діє від свого імені та від іменті малолітньої доньки ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_10, треті особи: виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області, комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-1» про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням та виселення з жилого приміщення, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_2звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який надалі уточнив і мотивував тим, що він пенсіонер і колишній працівник ТОВ «Мостобудівельний загін №112» зареєстрований і мешкає із родиною із шести чоловік у гуртожитку по АДРЕСА_1, де займає дві кімнати НОМЕР_1-НОМЕР_2, що складать житловий блок НОМЕР_3. Вказував, що кімнату НОМЕР_1 площею 12,42 кв.м. в гуртожитку він отримав на підставі спільного рішення адміністрації і профспілки ТОВ «Мостобудівельний загін №112» від 14 січня 1992 року та ордеру НОМЕР_5 від 12 травня 1992 року. Житлової площі було недостатньо і за його заявою у 1995 році йому було надано суміжну кімнату НОМЕР_2 площею 9,33 кв.м., а мешканцю цієї кімнати ОСОБА_11 було надано іншу кімнату в гуртожитку під НОМЕР_4. З дозволу адміністрації йому дозволили обладнати двері між кімнатами НОМЕР_1 і НОМЕР_2, та замурувати двері із кімнати НОМЕР_2 в загальний коридор. Пізніше з ним було укладено договір найму цих кімнат.

Зазначав, що як йому стало відомо адміністрація Мостозагону у грудні 2011 року видала ордер на займану його родиною кімнату НОМЕР_2 у гуртожитку на ім'я відповідача

- 2 -

ОСОБА_7 Вважає, що ордер видано незаконно, поскільки кімната НОМЕР_2 не була вільною, а ордер може бути видано лише на вільне житло. Крім того, Мостозагін не мав права розпоряджатися житлом в гуртожитку, бо рішенням Броварської міської ради від 15 вересня 2011 року будівля гуртожитку по АДРЕСА_1 прийнята у комунальну власність територіальної громади м.Бровари. Наявність оскаржуваного ним ордера перешкоджає йому у встановленому законом порядку отримати ордер на кімнату НОМЕР_2.

У зв'язку із наведеним, просив визнати незаконним спільне рішення адміністрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 112» від 20 грудня 2011 року (протокол № 5) про надання ОСОБА_7 кімнати НОМЕР_2 (приміщення НОМЕР_6, НОМЕР_7 за нумерацією, яка існувала відповідно до поповерхового плану гуртожитку, виготовленого станом на 25 жовтня 1967 року, та приміщення НОМЕР_8 за нумерацією відповідно до поповерхового плану гуртожитку, виготовленого станом на 9 червня 2011 року) в гуртожитку по АДРЕСА_1; визнати недійсним ордер НОМЕР_9, виданий 29 грудня 2011 року на ім'я ОСОБА_7 на право зайняття кімнати НОМЕР_2 (приміщення НОМЕР_6, НОМЕР_7 за нумерацією, яка існувала відповідно до поповерхового плану гуртожитку, виготовленого станом на 25 жовтня 1967 року, та приміщення НОМЕР_8 за нумерацією відповідно до поповерхового плану гуртожитку, виготовленого станом на 9 червня 2011 року, площею 9,33 кв.м., у гуртожитку по АДРЕСА_1 на склад сім'ї із трьох осіб (ОСОБА_7 - голова сім'ї, ОСОБА_9 - дружина, ОСОБА_8 - донька).

У жовтні 2014 року ОСОБА_7 подав зустрічну позовну заяву, де просив зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод йому та його малолітній доньці ОСОБА_8 у праві володіння кімнатою НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1 (за новою нумерацією - житловий блок НОМЕР_3); виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_10 із жилої кімнати НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1 (за новою нумерацією - житловий блок НОМЕР_3) без надання іншого жилого приміщення. Вимоги мотивував тим, що він у встановленому законом порядку отримав право на проживання у спірній кімнаті гуртожитку НОМЕР_2 на підставі рішення ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» (протокол від 20 грудня 2011 року), рішення профспілки товариства від 25 січня 2012 року та ордера НОМЕР_9 від 29 грудня 2011 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2011 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_7 і малолітній ОСОБА_8 у володінні кімнатою НОМЕР_2 та виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_10 із житлової кімнати НОМЕР_2 без надання іншого житлового приміщення.В решті зустрічного позову відмовлено.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_6, ОСОБА_5подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким первісний позов ОСОБА_2 задоволити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовиити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивують тим, що суд прийшов до хибного висновку про відсутність у ОСОБА_2 права на спірну кімнату НОМЕР_2 в гуртожитку у зв'язку із відсутністю ордеру та не врахував, що він із 1995 року займає кімнату і користується нею. Крім того, суд всупереч ст.ст.125,132 ЖК України допустив виселення із кімнати без надання іншого жилого приміщення не врахувавши, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком і відноситься до сім'ї військовослужбовця, мобілізованого до АТО.

- 3 -

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_12, як представник апелянтів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_6, ОСОБА_5,подану апеляційну скаргу підтримала, просила задоволити.

Представник виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу визнав, просив задоволити, посилаючись на те, що ТОВ «Мостобудівний загін № 112» не мав права розпоряджатися жилою площею в гуртожиттку, який перебуває на балансі Броварської міської ради.

ОСОБА_7 (діє у свої інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_8), його представник ОСОБА_14, ОСОБА_9 про час розгляду справи повідомлені належним чином, що стверджується розписками та повісткою, до до суду не з'явивися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, їх неявка відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

КП Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-1» про час розгляду справи повідомлений, подав заяву про розгляд справи у відсутність його представника, що не перешкоджає розгляду справи.

ТОВ «Мостобудівельний загін №112» та профспілковий комітет ТОВ «Мостобудівельний загін №112»належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з'явилися, їх неявка відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 із 13 листопада 1991 року перебувуав у трудових відносинах із Мостозагоном № 112.

В період роботи ОСОБА_2 на сім'ю із чотирьох осіб (він, дружина ОСОБА_3, донька ОСОБА_6 та син ОСОБА_4) 12 травня 1992 року видано ордер НОМЕР_5 на кімнату НОМЕР_1 житловою площею 12,42 кв.м. у сімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. Ордер видано на підставі спільного рішення адміністрації та профспілки від 14 січня 1992 року НОМЕР_2.

Встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, працював у Мостобудівельному загоні № 112 понад тринадцять років. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 гуртожиток кімната НОМЕР_1 із 25 червня 1997 року.

05 квітня 2010 року між ДП ВАТ «Мостобуд «Мостозагін № 112» і ОСОБА_2 укладено договір найму житлових приміщень, за яким наймодавець здав для проживання обладнані житлові і підсобні приміщення, а наймач прийняв у користування: дві кімнати НОМЕР_1, НОМЕР_2, житловою площею 21,75 кв.м., загальною площею 34,80 кв.м., у будинку АДРЕСА_1. Строк дії правочину - до 05 квітня 2011 року. Також передбачено, що договір вважається продовженим на один рік, якщо наймодавець

- 4 -

отримав письмове повідомлення наймача.

Рішенням Броварської міської ради Київської області від 17 грудня 2009 року надано згоду на безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади м.Бровари гуртожитку по АДРЕСА_1.

Ррішенням Броварської міської ради від 15 вересня 2011 року прийнято безоплатно у комунальну власність територіальної громади м.Бровари гуртожиток по АДРЕСА_1, що перебуває на балансі ДП ВАТ «Мостобуд» Мостобудівельного загону № 112».

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 12 листопада 2013 року № 558 надано адреси приміщенням гуртожитку по АДРЕСА_1 зокрема, приміщенням НОМЕР_10, НОМЕР_8 - житловий блок НОМЕР_3.

Згідно із копією довідки Форми 3 комунального підприємства Броварської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора -1» від 12 лютого 2014 року в кімнаті НОМЕР_1 площею 12,42 кв.м. будинку АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10

Також судом встанволено, що згідно із копією протоколу спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» від 20 грудня 2011 року № 5 прийнято рішення виділити кімнату НОМЕР_2 працівнику товариства ОСОБА_7 на склад сім'ї із трьох осіб, житловою площею 9,33 кв.м., у будинку АДРЕСА_1, яка є вільною . 29 грудня 2011 року ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» видало ОСОБА_7 на сім'ю із трьох осіб (він, його дружина ОСОБА_9, Донька ОСОБА_8) ордер НОМЕР_9 на кімнату НОМЕР_2, житловою площею 9,33 кв.м. у сімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до копії протоколу засідання профспілкового комітету ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» від 25 січня 2012 року підтримане рішення адміністрації про виділення однієї з кімнат сім'ї ОСОБА_7 й про реєстрацію у ній. Номер кімнати НОМЕР_11 по ордеру. Також прийняте рішення про звільнення сім'єю ОСОБА_2 цієї кімнати так як згідно із заявами вони там не проживають в у товаристві не працюють.

ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, гуртожиток кімната НОМЕР_2 із 02 лютого 2012 року, разом із тим, він у ній не проживає, оскільки не може до неї потрапити. Він вже тривалий час тимчасово мешкає у тому ж гуртожитку АДРЕСА_1, однак у кімнаті НОМЕР_12.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що ОСОБА_2 не надав суду належних і допустимих доказів про наявність у нього права користування спірним жилим приміщенням у вигляді кімнати НОМЕР_2 в гуртожитку по АДРЕСА_1. При цьому суд виходив з того, що ОСОБА_2 самочинно зайняв спірну кімнату НОМЕР_2 та провів у ній переобладнання.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_7, суд керувався тим, що останньому у встановленому законом порядку видано ордер на кімнату НОМЕР_2 в гуртожитку, а тому проживання ОСОБА_2 у кімнаті порушує права ОСОБА_7, а відтак ОСОБА_2 із родиною підлягає до виселення без надання іншого жилого приміщення.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального і процесуального та не відповідають матеріалам справи.

Ухвалюючи рішення, суд залишив поза увагою, що рішенням Броварської міської ради Київської області від 17 грудня 2009 року надано згоду на безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади м.Бровари гуртожитку по АДРЕСА_1.

- 5 -

Після підготовки всіх необхідних документів рішенням Броварської міської ради Київської області від 15 вересня 2011 року прийнято безоплатно у комунальну власність територіальної громади м.Бровари приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1.

Отже рішення про прийняття гуртожитку у комунальну власність територіальної громади м.Бровари прийнято у вересні 2011 року, а питання про виділення ОСОБА_7 спірної кімнати в гуртожитку прийняте у грудні 2011 року, тобто через два місяці, що свідчить про його незаконність, поскільки з моменту прийняття рішення про прийняття гуртожитку у комунальну власність розпоряджатися жилими приміщеннями має право лише рада.

Висновки суду, про те, що до складання акту прийому-передачі приміщення гуртожитку розпоряджатися гуртожитком має право лише Мостозагін № 112, необгрунтовані і суперечать Положенню про порядок передачі у комунальну власність територіальної громади м.Бровари загальнодержавного житлового фонду, що перебував в управлінні підприємств установ і організацій (із змінами і доповненнями, внесеними рішенням міської ради від 24 квітня 2004 року т.1 а.с.114), згідно п.3 якого ще з моменту надання радою згоди на прийняття об'єкту у комунальну власність (що відбулося у 2009 році) до підписання акту приймання-передачі, всі питання по реєстрації його мешканців вирішуються балансоутримувачем за погодженням з виконком міської ради.

Наведене свідчить про те, що всі питання із виділенням житла, що у своє чергу тягне реєстрацію, погоджуються виключно із виконкомом чого зроблено не було і що потягло порушення законі і прав родини ОСОБА_2 та житловий спір.

Крім того, вирішуючи спір, суд прийшов до висновку про самочинне зайнятя спірної кімнати НОМЕР_2 ОСОБА_2, що суперечить матеріалам справи, з яких вбачається, що спірна кімната була зайнята ОСОБА_2 з дозволу адміністрації підприємства, а пізніше 5 квітня 2010 року між ДП ВАТ «Мостобуд «Мостозагін № 112» і ОСОБА_2 укладено договір найму житлових приміщень, за яким наймодавець здав для проживання обладнані житлові і підсобні приміщення, а наймач прийняв у користування: дві кімнати НОМЕР_1, НОМЕР_2, житловою площею 21,75 кв.м., загальною площею 34,80 кв.м., у будинку АДРЕСА_1, що виключає самовільне зайняття житла. Наведене свідчить про правомірність користування ОСОБА_2 та його родиною спірною кімнатою.

Також, вирішуючи спір суд не врахував вимоги Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою РМ УРСР від 3 червня 1986 року, згідно п.10 якого ордер може бути виданий лише на вільшу жилу площу. Зі справи вбачається, що спірна кімната НОМЕР_2 не була вільною, а отже ордер не міг бути виданий до вирішення власником в установленому законом порядку питання про звільнення даного жилого приміщення.

Ухвалюючи рішення, суд не звернув уваги на приписи ст.ст.125,132 ЖК України, згідно яких без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено родини військовослужбовців та пенсіонерів по старості. Зі справи вбачається, що голова родини ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, крім того його син ОСОБА_4 є учасником бойових дій як мобілізований до АТО, що стверджується відповідним посвідченням, що у свою чергу свідчить про незаконність рішення про виселення.

Також, виселяючи родину ОСОБА_2 з кімнати в гуртожитку, суд залишив поза увагою положення Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», що набрав чинності з 1 січня 2009 року і регулює питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках. Сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них (ч.1 ст.1 Закону). Згідно із ч.1 ст.19 цього Закону забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків, передбачених ч.2 цієї

- 6 -

статті. Проте, місцевий суд, у порушення вимог ст.ст.213 і 214 ЦПК України, зазначених вимог закону не врахував та встановивши, що відповідач тривалий час на законних підставах зареєстрований і мешкає у спірному гуртожитку, дійшов неправильного висновку про наявність підстав для його виселення без надання іншого житла.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не грунтується на матеріалах справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Це ж положення закріплено в ст.9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Вирішуючи первісний позов ОСОБА_2 в межах заявлених вимог та поданих сторонами доказів, колегія суддів вважає, що позов підлягає до задоволення, поскільки останній займає спірну кімнату НОМЕР_2 в гуртожитку по АДРЕСА_1 на законних підставах, виселений чи визнаний таким, що втратив право користування не був, комунальні послуги сплачує за обидві кімнати.

За таких обставин виділення даної кімнати відповідачу ОСОБА_7 на родину із 3-х чоловік, порушує житлові права ОСОБА_2, а тому є передбачені законом підстави для визнання незаконним спільного рішення адміністрації і профспілки про виділення кімнати ОСОБА_7 та виданого на його ім'я ордера НОМЕР_9 від 29 грудня 2011 року.

Також підставою визнання незаконним рішення і недійсним ордеру є та обстаивна, що станом на грудень 2011 року приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 було передано Броварській міській раді і лише вона мала право розпоряджатися жилою площею, а ТОВ «Мостобудівний загін № 112» не мав такого права.

У зв'язку із задоволенням первісного позову з викладених вище підстав не підлягають до задоволення вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_7, як такі, що не грунтуються на законі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 задоволити. Визнати незаконним спільне рішення адміністрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 112» від 20 грудня 2011 року (протокол № 5) про надання ОСОБА_7 кімнати НОМЕР_2 (приміщення НОМЕР_6, НОМЕР_7 за нумерацією, яка існувала відповідно до поповерхового плану гуртожитку, виготовленого станом на 25 жовтня 1967 року, та приміщення НОМЕР_8 за нумерацією відповідно до поповерхового плану гуртожитку, виготовленого станом на 9 червня 2011 року) в гуртожитку по АДРЕСА_1;

- 7 -

визнати недійсним ордер НОМЕР_9, виданий 29 грудня 2011 року на ім'я ОСОБА_7 на право зайняття кімнати НОМЕР_2 (приміщення НОМЕР_6, НОМЕР_7 за нумерацією, яка існувала відповідно до поповерхового плану гуртожитку, виготовленого станом на 25 жовтня 1967 року, та приміщення НОМЕР_8 за нумерацією відповідно до поповерхового плану гуртожитку, виготовленого станом на 9 червня 2011 року, площею 9,33 кв.м., у гуртожитку по АДРЕСА_1 на склад сім'ї із трьох осіб (ОСОБА_7 - голова сім'ї, ОСОБА_9 - дружина, ОСОБА_8 - донька).

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7, який діє від свого імені та від іменті малолітньої доньки ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_10, треті особи: виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області, комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-1» про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням та виселення жилого приміщення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: