Справа №: 705/5879/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого - судді Кімстачова О.С.

з участю:

секретаря судового засідання Власової Т.Ю.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

27.10.2015 позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту, складеного ОСОБА_6 та посвідченого секретарем Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області, зареєстрованого у спадковому реєстрі 19.12.2013 за № 89 на ім'я ОСОБА_2, недійсним. Позивач зазначає, що ОСОБА_6 зловживав спиртними напоями, у зв'язку з чим потрапив у залежність від ОСОБА_2, який використовував його як наймита, використовував земельну ділянку без сплати орендної плати. Використовуючи залежність ОСОБА_6 від себе, а також те, що секретар сільради ОСОБА_7 є його приятелькою, ОСОБА_2, за її підозрою, примусив ОСОБА_6 скласти заповіт на його користь. Заповіт був складений майже відразу після ухвалення рішення про стягнення аліментів. Вважає, що заповіт був складений на сторонню особу, тому це ущемляє майнові права їхніх дітей, а тому суперечить чинному законодавству - ч. 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідач подав суду письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що позов є необгрунтованим, обставини вказані в позовній заяві, не підтверджуються належними доказами.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені нею позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві обставинам та просила визнати заповіт складений ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_2 недійсним. Додатково пояснила, що на дітей оформила пенсію по втраті годувальника; подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини в інтересах дітей.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнав пред'явлені до нього позовні вимоги. З ОСОБА_6 він був знайомий та неодноразово допомагав йому продуктами харчування та паливом, коли після непорозумінь з дружиною та розпаду сім'ї той пішов проживати до батьківської хати. Про існування оспорюваного заповіту йому стало відомо лише у березні 2014 року, коли ОСОБА_6 мобілізували для проходження військової служби в зоні АТО, і саме тоді останній повідомив, що на випадок смерті склав на нього заповіт на належну йому земельну ділянку. На прийняття даного рішення він ніяким чином не впливав. Про те, що діти ОСОБА_6 мають успадкувати обов'язкову частку у спадщині йому відомо і він проти цього не заперечує, тому подав заяву до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва на належну йому частку у спадщині за заповітом.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог пояснивши, що даний правочин був вчинений відповідно до вимог та норм чинного законодавства, інтересів дітей не порушує, оскільки для них передбачена обов'язкова частка в спадщині, і заповіт складений не на все майно ОСОБА_6; документального підтвердження психічних чи інших розладів здоров'я ОСОБА_6, які б перешкодили йому усвідомлено скласти заповіт, або інших обставин, що могли б бути підставою для визнання заповіту недійсним позивач не надала.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вона перебувала на посаді секретаря Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області з 2.12.2010 до 17.11.2015. У силу своїх повноважень вона посвідчила заповіт, складений ОСОБА_6 19.12.2013, яким він належну йому земельну ділянку заповів ОСОБА_2. Цей заповіт був посвідчений відповідно до норм чинного законодавства, з дотриманням всіх передбачених правил. Вона встановила особу ОСОБА_6, який особисто звернувся до неї, приніс всі необхідні документи - паспорт, державний акт на земельну ділянку, роз'яснила йому наслідки складання такого заповіту, уточнила, на кого саме він бажає його скласти, він був тверезий, все розумів, чітко і однозначно висловив свою волю щодо особи спадкоємця, після складення заповіту прочитав його і поставив свій підпис. При складенні заповіту ніяких інших осіб не було.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_6 знайомий з самого дитинства, оскільки вони проживали на одній вулиці. Йому відомо, що спиртні напої він вживав зрідка, на свята, але в стані сильного алкогольного сп'яніння бачив його не доводилось. Після сварки з дружиною та розпаду сім'ї ОСОБА_6 перейшов проживати до батьківської хати, але там не було нормальних побутових умов для проживання, тому ОСОБА_2, з якими вони були знайомі, неодноразово допомагав ОСОБА_6 В той період, як він мав намір йти на військову службу до зони АТО, то розповідав, що склав заповіт на ОСОБА_2, яким заповів йому земельну ділянку, оскільки хотів хоча б якимось чином віддячити йому за ту допомогу, яку отримав від того.

Дослідивши подані сторонами письмові докази, допитавши свідків, суд встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

З 10.12.2004 по 16.12.2013 позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, в якому в них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено рішенням суду та свідоцтвами про народження дітей.

За рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2013, яке набрало законної сили 27.12.2013, шлюб між нею і ОСОБА_6 був розірваний. При розірванні шлюбу позивач ОСОБА_1 вказувала як причину розпаду сім'ї несумісність характерів та поглядів на сімейне життя. Відомості про те, що ОСОБА_6 зловживав спиртним у рішенні суду чи в її позовній заяві про розірвання шлюбу, відсутні. Згідно з довідкою Уманської центральної районної лікарні від 09.12.2015 за № 01-03/2170 ОСОБА_6 на диспансерному обліку у лікаря нарколога з приводу алкогольної залежності в період з 01.01.2013 по 19.12.2013 не перебував.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, про що Виконавчим комітетом Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області 25.04.2015 зроблений актовий запис за № 18 та видане свідоцтво про смерть. На теперішній час винуватість відповідача у справі ОСОБА_2 в умисному заподіянні смерті ОСОБА_6 вироком суду не встановлена. Як визнали сторони на цей час ОСОБА_2 лише обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

За життя ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений 19.12.2013 секретарем Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 89. Згідно із заповітом ОСОБА_6 на випадок своєї смерті належну йому земельну ділянку площею 3,9229 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адмінмежах Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області, заповів ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 1233, 1234 та 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи з повною цивільною дієздатністю на випадок своєї смерті, яке здійснюється особисто; і призначити своїми спадкоємцями заповідач може одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. При цьому статтею 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Підстави для визнання заповіту недійсним передбачені статтею 1257 ЦК України. Так, відповідно до частин 1, 2 цієї статті нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення; суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Під час судового розгляду встановлено, що заповіт ОСОБА_6 від 19.12.2013 був складений самим заповідачем - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який на час його складення мав повну цивільну дієздатність. Заповіт складений у письмовій формі - написаний за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, підписаний особисто заповідачем, що відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України, та посвідчений вповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування - секретарем Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області ОСОБА_7., що свідчить про дотримання вимог ст. 1251 ЦК України.

Доказів того, що ОСОБА_6 зловживав спиртними напоями і внаслідок цього не усвідомлював чи не в повній мірі усвідомлював значення своїх дій чи не міг керувати ними під час складання заповіту позивач суду не надала. Тобто даних, які б підтверджували, що волевиявлення заповідача ОСОБА_6 не було вільним і не відповідало його волі, під час судового розгляду встановлено не було.

Посилання позивача на те, що оспорюваний заповіт був складений на сторонню особу, тому це ущемляє майнові права дітей ОСОБА_6 і, відповідно, суперечить вимогам ч. 6 ст. 203 ЦК України, суд вважає необгрунтованим. У ч. 1 ст. 1241 ЦК України закріплене право на обов'язкову частку у спадщині для дітей заповідача, а саме: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Отже, наявність вказаної норми ст. 1241 ЦК України, а також положення статей 319, 1235 ЦК України, вказують на те, що майнові інтереси дітей заповідача є захищеними на законодавчому рівні, і тому складення батьком заповіту щодо частини належного йому на праві приватної власності майна не може вважатися таким, що суперечить правам та інтересам його малолітніх чи неповнолітніх дітей в розумінні ч. 6 ст. 203 ЦК України.

Наявність виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_6 аліментів на дітей та заборгованості по аліментам на день складення заповіту чинним законодавством України не передбачена як підстава для визнання правочину (заповіту) недійсним.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що частина обставин, якими обґрунтовувались позовні вимоги ОСОБА_1, в суді не були доведені позивачем належними і допустимими доказами, а доведені обставини відповідно до норм діючого законодавства України не є підставою для визнання заповіту недійсним, тому позов не підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст. 3, 11, 15, 31, 57-61, 208, 209, 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, поданого в інтересах малолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_6, посвідченого секретарем Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області та зареєстрованого у спадковому реєстрі 19.12.2013 за № 89 на ім'я ОСОБА_2, відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана особами, які брали участь у справі, протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О.С. Кімстачов