Справа №2/359/383/2015
21 січня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Чирки С.С.
при секретарі Компанець О.В.
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,
В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Іншим співвласником 2/3 частин вказаної квартири є її неповнолітня дочка ОСОБА_3 Окрім позивача та її неповнолітньої дочки у даній квартирі також зареєстрований колишній чоловік позивача - ОСОБА_2 Відповідач з 2011 року не проживає у даній квартирі і в добровільному порядку знятися з місця реєстрації за вказаною адресою відмовився. Зважаючи на те, що відповідач кілька років не проживає в квартирі АДРЕСА_1, тому ОСОБА_1 просить суд визнати його таким, що втратив право на проживання у вказаній квартирі.
У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи він повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим конвертом, що повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.24). Таким чином, вручити відповідачу судову повістку не вдалось, оскільки він відсутній за зареєстрованим місцем проживання. На підставі ч.2 ст.77 ЦПК України ОСОБА_2 вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи.
На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що сторонам по справі належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 по 1/3 частині кожному з них, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно №758 від 27 листопада 2006 року (а.с.14).
15 квітня 2011 року ОСОБА_2 на підставі договору дарування подарував 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 своїй неповнолітній дочці ОСОБА_3 (а.с.13), що підтверджується також витягом про державну реєстрацію від 21 квітня 2011 року (а.с.12). Таким чином, ОСОБА_3 стала власницею 2/3 частини вказаної квартири.
ОСОБА_2 є колишнім чоловіком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.10).
З довідки, виданої виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району №1227 від 03 грудня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проте за вказаною адресою не проживає з 2011 року (а.с.7).
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Як роз'яснив Верховний Суд України, право члена сім'ї власника жилого будинку (квартири), який не є співвласником, на користування цим будинком (квартирою) згідно зі ст.156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку (квартирі). Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у належному власникові жилому будинку (квартирі), якщо вона вийшла зі складу сім'ї останнього і перейшла проживати в інше місце.
Крім того, згідно з ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.
З пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, які також підтверджуються довідкою виконавчого комітету Іванківської сільської ради, встановлено, що відповідач, починаючи з 2011 року не проживає у вказаній квартирі. В добровільному порядку знятися з реєстрації в даній квартирі він не бажає, чим заважає позивачу як власнику 1/3 частини квартири та водночас як законному представнику своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3, яка є власником 2/3 частин даної квартири, в повній мірі користуватися, розпоряджатися та володіти зазначеним нерухомим майном.
Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності ОСОБА_2 у спірному житлі.
З огляду на викладене, суд вважає допустимим визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.
Керуючись ч.1 ст.156 ЖК України, ч.1 ст.405 ЦК України, п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, 218, ч.1 ст.224 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування кварторою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом десяти днів з моменту його проголошення.
Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст.233 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: С.С. Чирка