МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13.05.2015 року Справа № 370/961/15-ц
Макарівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Устимчук М.Ю., при секретарі Захарченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -
Позивач звернувся до Макарівського районного суду Київської області з вказаним позовом посилаючись на те, що 21 грудня 2009 року померла його матір ОСОБА_3, яка до дня смерті постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, вулиця Житомирська-57 . Після її смерті відкрилася спадщина за законом, до якої, окрім іншого майна, увійшло домоволодіння, що розташовується в с. Березівка Макарівського району Київської області, вулиця Житомирська-57.
У відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України він є спадкоємцем першої черги за законом , інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має.
Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Він після спливу шести місяців з дня смерті матері звернувся до нотаріальної контори з для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом . Проте, приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок відмовив йому у видачі свідоцтва на домоволодіння в с. Березівка Макарівського району Київської області, вулиця Житомирська-57, а тому просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом , а саме на житловий будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с. Березівка Макарівського району Київської області, вулиця Житомирська-57.
У судове засідання позивач не прибув, через канцелярію суду подав письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Макарівського району свого представника у судове засідання не направили, хоча належним чином були повідомлені.
Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи №08/2015 до майна померлої ОСОБА_3, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Так судом встановлено, що 21 грудня 2009 року в смт. Макарів Макарівського району Київської області померла громадянка ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК №238799, виданого 08.02.2012р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області . ( а.с. 8)
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за законом, до якої, окрім іншого майна, увійшло домоволодіння, що розташовується в с. Березівка Макарівського району Київської області, вулиця Житомирська-57.
У відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем першої черги за законом майна померлої ОСОБА_3 є її син , позивач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК №197027 виданого 09.11.2011 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Макарівського району, який на день смерті постійно проживав з спадкодавцем. (а.с.7,9).
Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має.
Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Позивач прийняв спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, що підтверджується матеріалами спадкової справи . ( а.с. 1 спадкової справи)
Проте, Листом за № 157/01-16 від 07.04.2015 року приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння в селі Березівка Макарівського району Київської області, вулиця Житомирська-57 з причини відсутності у померлого свідоцтва про реєстрацію її права власності на вказане домоволодіння .
Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.05р. у випадку відсутності у померлої особи правовстановлюючого документу на нерухоме майно, державна реєстрація якого не проводилась, питання належності нерухомого майна такій особі має вирішуватись в судовому порядку.
Факт того, що власником домоволодіння, яке розташовано в с. Березівка Макарівського району Київської області, вулиця Житомирська-57 дійсно була ОСОБА_3 підтверджується випискою з погосподарської книги ОСОБА_2 сільської ради від 02.04.2015р. №170 ( а.с. 10)
Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок від 10.12.2014р., який було виготовлено на вказане домоволодіння, спірний будинок побудовано 1972 року.
Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95р).
В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.
Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності.
Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.
Зi змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння, власником якого була померла не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства.
Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
З огляду на вказані обставини вищевказана виписка з погосподарської книги ОСОБА_2 сільської ради від 02.04.2015р. №170 є доказом належності спірного домоволодіння на праві власності померлій ОСОБА_3 .
Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину за законом, що відкрилась 21.12.2009 року після смерті своєї матері вважається, що він прийняв усе спадкове майно померлої, в тому числі і вищевказане домоволодіння, що у с. Березівка Макарівського району Київської області, вулиця Житомирська-57.
Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Вирішуючи спір суд виходить також з наступного.
Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, суд його приймає, а позов на цій підставі задовольняє.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 392, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 58-60, 174, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд ,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , яка померла 21.12.2009 року та яке складається з домоволодіння в селі Березівка Макарівського району Київської області, вулиця Житомирська-57, до складу якого входить: житловий будинок, загальна площа якого 109,5 кв.м, житлова 59,4 кв.м літ. «А», прибудова «а» ; сарай «Б»; альтанка «В»; погріб під «В», сарай «Г»; колодязь №1, скважена №2, яма вигрібна №3, огорожа №4-5, , вартістю 216 269 гривень.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ст.223 ЦПК України.
Суддя М. Ю. Устимчук