Ухвала

іменем України

28 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Гончара В.П., Савченко В.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» на рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 як з боржника та ОСОБА_7 як з поручителя солідарно 14 246 доларів США заборгованості за договором кредиту, посилаючись на ті обставини, що позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, просило задовольнити позов.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 29 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 липня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду, не ставив питання про його поновлення, а відповідачі заявили про застосування строку, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Проте погодитися з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно з законом, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилають як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 08 травня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за яким банк надав, а позичальник отримав 14 293 доларів США на придбання автомобіля зі строком повернення боргу до 08 травня 2011 року та сплатою 13,99 % річних за користування коштами.

На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки, за яким відповідач зобов'язався відповідати солідарно з боржником за виконання ним свого обов'язку.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 23 січня 2014 року утворилась заборгованість у сумі 14 246 доларів США.

Ухвалюючи рішення, суди першої та апеляційної інстанцій зробили правильний висновок про те, що пропуск строку позовної давності за відсутності вимоги про його поновлення та надходження заяви відповідача про застосування цього строку (ст. 267 ЦК України) з посиланням на постанову Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-11цс13 та Закон України «Про захист прав споживачів», є підставою для відмови у задоволенні позову.

Разом із тим, визначаючи час початку і закінчення перебігу строку, суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи та не врахував п. 1.2 договору кредиту щодо визначення кінцевого строку його дії, п. п. 4.4 і 4.5 про виконання зобов'язань частинами, не перевірив дати звернення позивача з позовом, а відтак не встановив початку і кінця перебігу строку позовної давності, а, пославшись на здійснення боржником останнього платежу 10 грудня 2009 року, зробив передчасний висновок про його пропуск.

При цьому суд не перевірив, чи мав ОСОБА_6 зобов'язання за договором на погашення боргу в період з внесення останнього платежу 10 грудня 2010 року до закінчення строку договору 8 травня 2011 року та звернення позивача з позовом, не надав цим обставинам відповідної оцінки.

Апеляційний суд цих недоліків не усунув, на порушення ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, постановив ухвалу про залишення рішення суду без змін з порушенням норм процесуального права.

Невиконання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливлюює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та є підставою для скасування ухвалених судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 липня 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» задовольнити частково.

Рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 липня 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді : В.І. Амелін

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко