Миколаївський районний суд Одеської області
Справа№ 508/1194/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015 року Миколаївський районний суд Одеської області

В складі головуючого судді Горобця В.Л.

При секретарі Товт А.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Миколаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку,

В С Т А Н О В И В :

03 лютого 2013 року позивач домовився з відповідачем ОСОБА_2 про продажу йому житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1. Даний будинок позивач купував для своєї матері ОСОБА_3. Сторони домовились купити цей будинок за 30 000 грн. Оскільки даний будинок належав його покійному батькові, то між ними була домовленість, що за будинок позивач дає відповідачу завдаток в сумі 10 000 грн. (десять тисяч гривень). А решту грошей в сумі 20 000 грн., позивач заплатить, коли він оформить документи на будинок на своє ім'я та буде оформляти договір купівлі - продажу будинку. Гроші в сумі 10 000 грн., ОСОБА_1, дав ОСОБА_2, і він написав йому розписку про отримання грошей.

Після оплати ОСОБА_2, завдатку в сумі 10 000 грн., (десять тисяч гривень) він дозволив його матері ОСОБА_3, в будинку проживати. Вона в будинок завезла свої речі, посадила город, підрізала виноград. Проте ОСОБА_2, почав вимагати від його матері ОСОБА_3, решту грошей, тобто не доплачених 20 000 грн.. Позивач нагадував відповідачу за їх домовленість. Проте влітку 2013 року він виселив його матір з будинку і дав оголошення в районній газеті про його продаж. Зараз мати ОСОБА_3, проживає на квартирі в АДРЕСА_2

Після того, як мати виселилася з будинку, позивач став вимагати від ОСОБА_2, повернути йому завдаток в сумі 10 000 ( десять тисяч гривень ). Проте ОСОБА_2, обіцяв позивачу їх повернути після того, як продасть будинок. Це вже рік минув з часу, коли він виселив його матір з будинку, а гроші не повертає. ОСОБА_1, не може купити їй інший будинок із-за відсутності у нього грошей. Із-за цього його мати ОСОБА_3, якій 83 роки, вимушена орендувати житло.

Позивач вважає, що з вини ОСОБА_2, не відбулася купівля ним будинку в АДРЕСА_1 оскільки він не прийняв ніяких заходів для підготовки документів для оформлення купівлі - продажу будинку. З його ініціативи мати позивача ОСОБА_3, була виселена влітку минулого року з будинку, попри того, що в ньому матір'ю був зроблений косметичний ремонт, оброблений город. А тому позивач вважає, що він повинний йому повернути сплачений ним завдаток в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень і відповідно до ч. 1 ст. 571 ЦК України ще 10 000 (десять тисяч ) гривень тобто 20 000 ( двадцять тисяч ) гривень.

Крім того, позивачем понесені витрати в сумі 500 грн., на оплату юридичних послуг при оформленні даної позовної заяви, консультацій, за послуги по представленню адвокатом його інтересів в суді в сумі 800 грн., а також оплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп..

Таким чином, ОСОБА_2, повинний сплатити позивачу всього 21 543 грн. 60 коп. ( 20 000 грн. + 500 грн. + 800 грн. + 243 грн. 60 коп.)

Представник позивача ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить задоволити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5, в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали. Суду пояснили, що дійсно між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо купівлі-продажу житлового будинку в АДРЕСА_1. Сума договору склала 30 000 гривень. Даний будинок позивач купував для своєї матері ОСОБА_3. 03.02.2013 року відповідач від позивача отримав завдаток в сумі 10000 гривень про що надав відповідну розписку. Потім сторони домовилися, що відповідач оформить всі документи на домоволодіння і вони зможуть оформити договір купівлі-продажу нотаріально, після чого позивач передасть відповідно іншу частину коштів в сумі 20000 гривень. Мати позивача безперешкодно проживала в даному будинку, її ніхто не вигонив. Однак десь ближче до літа 2013 року мати позивача переїхали проживати в інший будинок, а позивач повідомив відповідача, що він не буде купувати даний будинок, оскільки знайшов дешевший. Таким чином, договір купівлі-продажу стався з вини позивача, а тому відповідач та його представник вважають, що підстав для задоволення позову немає. В даному випадку завдаток не повертається. Крім того представник відповідача просить стягнути з позивача на користь відповідача понесенні ним судові витрати за представлення його інтересів в суді.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що дізналася від знайомих, що відповідач продає будинок, оскільки хотіла купити для своїх батьків. В 2013 році звернулася до ОСОБА_2, але він відмовив, оскільки будинок вже продав і там проживають покупці.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що біля неї по сусідству в с. Стрюково, Миколаївського району проживав ОСОБА_2, потім продав будинок ОСОБА_3. Ближче до літа батько ОСОБА_3 приніс ключі і повідомив, що купили іншу хату.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вони з чоловіком мали бажання придбати будинок в с. Стрюково у ОСОБА_2, однак будинок не придбали, оскільки ОСОБА_2 повідомив, що там вже проживають люди, яким він продав будинок.

Оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши думку сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 03 лютого 2013 року позивач домовився з відповідачем ОСОБА_2 про продажу йому житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1. Даний будинок позивач купував для своєї матері ОСОБА_3. Сторони домовились купити цей будинок за 30 000 грн. Оскільки даний будинок належав його покійному батькові, то між ними була домовленість, що за будинок позивач дає відповідачу завдаток в сумі 10 000 грн. (десять тисяч гривень). А решту грошей в сумі 20 000 грн., позивач заплатить, коли він оформить документи на будинок на своє ім'я та буде оформляти договір купівлі - продажу будинку. Гроші в сумі 10 000 грн., ОСОБА_1, дав ОСОБА_2, і він написав йому розписку про отримання грошей ( а.с. 4).

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Згідно ч.1 ст.571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Таким чином положення законодавства про залишення завдатку особі яка його отримала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовуються лише у випадку, коли між сторонами був укладений договір, але він не виконується з вини будь-якої із сторін. У випадку коли сторони лише домовилися укласти договір в подальшому, але належним чином його не оформили, грошові кошти сплачені в рахунок виконання договору повинні бути визнані авансом та повернені в тому ж розмірі, в якому вони були передані.

Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Суттєва відміність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути. І якщо продавець чи підрядник отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

При цьому, сама по собі ст. 570 ЦК України, на яку посилається позивач, не встановлює правових підстав стягнення будь-якого авансового платежу.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Договір про наміри, якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Згідно зі ст. ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Стаття 220 ч. 1 ЦК України передбачає, що у разі недодержання сторонами договору вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За положеннями глави 83 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України, зокрема, ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути це майно.

Судом встановлено, що сторони усно домовились про укладення між ними договору купівлі-продажу будинку в АДРЕСА_1

На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримав 10000 грн. завдатку, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 03. 02. 2013 року.

Документи на будинок, необхідні для оформлення договору купівлі-продажу будинку, не оформлені і у встановленому законом порядку договір купівлі-продажу на будинок між сторонами не укладено.

Мати позивача проживала у вказаному будинку, але на теперішній час вона не проживає у цьому будинку.

Викладені фактичні обставини підтверджені показами сторін.

Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що вищевказані правові положення з урахуванням обставин справи виключають наявність між сторонами оформлених у встановленому законом нотаріальному порядку попереднього договору щодо купівлі-продажу вказаного будинку та договору купівлі-продажу цього будинку, що також підтверджено в судовому засіданні сторонами.

Доводи представника відповдача, що відповідач надав докази того, що ним частково виконані та виконуються в подальшому умови, які є істотними для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, за викладених вище обставин не має правового значення у справі.

З урахуванням викладеного суд вважає, що права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах щодо грошових коштів у даному випадку мають визначатися відповідно до глави 83 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України, оскільки відповідач зберігає передані йому позивачем в рахунок купівлі будинку кошти в розмірі 10000 грн. без достатньої правової підстави.

При цьому суд врахував, що в разі посилання позивача не на ту норму закону, суд уточнює підстави позову й застосовує норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це представника позивача, з пояснення якого в судовому засіданні вбачається, що він підтвердив вищевказані встановлені фактичні обставини у справі, підстави позову і не знає, які правові норми мають бути застосовані у даному випадку.

За таких обставин, з урахуванням положень глави 83 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України, в т. ч. ст. 1212 ЦК України, зазначені 10000 грн. підлягають поверненню відповідачем позивачу як аванс.

Крім того, згідно ст.. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню також судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок та витрати на юридичні послуги в сумі 1300 гривень.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 59 - 66, 209 - 215, 218, 294 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 570, 571 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) гривень авансу, 1 300 (одну тисячу триста) гривень за надання правової допомоги та 243 гривні 60 копійок сплаченого судового збору.

В решті позову відмовити

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня повного виготовлення тексту рішення через Миколаївський районний суд Одеської області.

Суддя: В.Л. Горобець