Справа № 627/659/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря Яхно Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

26 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

10 червня 2015 року позивач надав уточнену позовну заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, в обґрунтування якої зазначив, що 14 липня 1998 року померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ХР №0046209.

На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, оскільки являється спадкоємцем за заповітом, однак, в нотаріальному порядку прийняти спадщину позивач позбавлений можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, тобто оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай), тому ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та прохає суд: поновити йому строк для звернення до суду з позовом, встановити факт належності правовстановлюючого документу, та визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

У відкрите судове засідання позивач не з"явився, однак надав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву про визнання позову та про слухання справи у відсутність представника.

Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 померла 14 липня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ВЛ №145504, виданого 15.07.1998 року Любівською сільською радою Краснокутського району Харківської області.

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 4,48 в умовних кадастрових гектарах, розташованої в с. Любівка, Краснокутського району, Харківської області, яке належало ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0046209, що підтверджується сертифікатом, виданим Краснокутською районною державною адміністрацією та зареєстрованим 12 серпня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №505, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до ст.524 ЦК України (в ред.1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст.534 ЦК України ( в ред.1964 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом.

При житті ОСОБА_2 28 січня 1997 року був складений заповіт, який посвідчений Любівською сільською радою Краснокутського району Харківської області, згідно якого усе своє майно вона заповіла позивачу.

На день смерті ОСОБА_2 заповіт не відмінявся і не скасовувався.

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.06.2015 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, свідоцтво не видавалося.

Інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку в спадщині, немає.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо поновлення йому строку на звернення до суду з позовною заявою, оскільки суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з позовною заявою пропущено з поважних причин.

Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець після смерті заповідача - ОСОБА_2, має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 524, 529 ЦК Української РСР, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» ст.ст.3, 15, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Поновити строк ОСОБА_1 для звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позов ОСОБА_1 до Краснокутської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт, посвідчений 28 січня 1997 року Любівською сільською радою народних депутатів виданий на імя ОСОБА_3 належить ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 4,48 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0046209, виданого Краснокутською районною державною адміністрацією та зареєстрованого 12 серпня 1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №505, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 14.07.1998 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ В.А. КАЛІБЕРДА