Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра», на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 25 червня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулось до суду з указаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 07 серпня 2006 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 9 207 дол. США із сплатою 10 % річних строком на 60 місяців.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 07 серпня 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Того ж дня між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, згідно якого останній зобов'язався відповідати перед банком за неналежне виконання позичальником кредитних зобов'язань передбачених договором від 07 серпня 2006 року.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 кредитних зобов'язань утворилась заборгованість у розмірі 15 958,12 дол. США, яку банк просив стягнути на свою користь.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 25 червня 2015 року, у позові ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 відмовлено у зв'язку із пропуском строку позовної давності. У позові ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», просить скасувати оскаржувані рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ухвалити нове рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, оскільки кредитний договір від 07 серпня 2006 року укладався строком на 60 місяців, тобто до 07 серпня 2011 року, однак позовна заява подана до суду лише у грудні 2014 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Відмовляючи у позові, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно встановили фактичні обставини і давши їм належну оцінку, правильно застосували до спірних правовідносин положення ст. 257 ЦК України та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у позові до ОСОБА_1 у зв'язку із спливом строку позовної давності, та про відмову у позові до ОСОБА_2, ОСОБА_3, оскільки банком не були заявлені вимоги до поручителів протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні та не спростовують висновків судів.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра», відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

В.І. Амелін

Д.О. Остапчук