Справа №498/939/14-ц
Провадження по справі №2/498/12/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року смт. Велика Михайлівка Одеської області

Великомихайлівський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Ткачук О.Л.

при секретарі Козачінської Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди -

в с т а н о в и в:

Позивачка у червні 2014 року звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду 39 975 гривень і моральну шкоду 30 000 гривень, а також судові витрати 700 гривень.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 1984 по 1999 рік і набули право на житловий будинок по АДРЕСА_1, 44/100 якого належать їй на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2012 року.

Зазначає, що відповідач разом зі своїм батьком ОСОБА_3 перешкоджали її вселенню до будинку і з травня 1999 року справа розглядалась у судах, а вона не мала доступу до будинку і вимушена була проживати у своїх знайомих та у своєї матері з двома хворими дітьми. Весь цей час у будинку проживав батько відповідача зі своєю дружиною та її матір'ю.

Стверджує, що відповідач та його батько ОСОБА_3 навмисно привели будинок у непридатний стан - були вибиті вікна, розвалені господарські будівлі, вирвана підлога, не ремонтувався дах, було пошкоджено систему опалення будинку. Неправомірність поведінки ОСОБА_3 вбачає у нанесенні пошкоджень будинку та невжиття своєчасно заходів з ремонту даху, що призвело до часткового руйнування стелі, стін і підлоги.

Вказує, що була вселена до належних їй 44/100 будинку за актом державного виконавця від 28 серпня 2012 року, проте не могла у ньому проживати через наявні пошкодження вікон, стін підлоги, про які вона зазначила на звороті акта про вселення.

На підтвердження розміру матеріальної шкоди надала висновок будівельно-технічного дослідження будинку станом на 20 лютого 2013 року і вважає, що сума реальних збитків завданих їй внаслідок дій та бездіяльності ОСОБА_3 становить 39 975 гривень.

Моральну шкоду вбачає у позбавлені її житла протягом 13 років з двома хворими дітьми, бо вона не могла купити чи знімати інше житло, відсутність місця для спокійної старості, негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодженого майна та неможливості нормального користування ним, відновленням майна, порушенням звичного способу життя.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач та його представник позов не визнали повністю і суду пояснили, що відповідач не здійснював будь-яких дій щодо знищення або пошкодження конструктивних елементів будинку та господарських будівель і наслідки таких дій відсутні. На його думку, про це свідчать результати огляду будинку, яким виявлені тільки ознаки його фізичного зносу, як втрати первісних техніко-експлуатаційних показників (міцності, стійкості, надійності і т. ін.) внаслідок дії природно-кліматичних та технічних факторів. Зазначає, що у будинку він ніколи не проживав, а після розлучення з позивачкою з будинку її матері перейшов на постійне проживання до будинку АДРЕСА_2. Його батько ОСОБА_3 з 19 липня 2011 року вибув зі спірного будинку і перейшов на постійне проживання до будинку АДРЕСА_3. Позивачка за весь описаний нею час проживає у будинку своєї матері по АДРЕСА_4, який розташований у безпосередній близькості від належного сторонам будинку і тому вона достовірно знала, що з липня 2011 року у будинку ніхто не проживає і з цього часу у неї, як у співвласника будинку, була можливість проживати у ньому або здійснювати необхідні дії для запобігання його руйнування та погіршення технічного стану від вологості та атмосферних опадів шляхом провітрювання приміщень будинку, їх опалення у холодну пору року, прибирання снігу.

Вислухавши учасників процесу і дослідивши надані сторонами докази судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2012 року за позивачкою визнано право на ? частину будинку АДРЕСА_1 (далі - будинок), проведено його поділ з перерозподілом часток та визнано за нею право власності на 44/100 будинку, за відповідачем - на 56/100 будинку, а також позивачка вселена до 44/100 будинку.

Частина будинку позивачки складається з прихожої, кімнати 1-5, котельні 1-6, вбиральні 1-7, ванної 1-8, кухні 1-9, коридору 1-10, навісу а-1, ганку а-2 і а-3, сараїв «Д» і «Н», вбиральні «З», огорожі № 1 і № 3, воріт № 4.

Частина будинку відповідача складається з прихожої, кімнат 1-2, 1-3, 1-4, навісу а-1, ганку а-2 і а-3, гаража «Б», комори «В», підвалу «в», літньої кухні «Г», огорожі № 1, воріт № 2 і № 4, огорожі 3, басейну.

У рішенні зазначено, що позивачка у травні 1999 року, а батько відповідача ОСОБА_3 у червні 1999 року звернулись до суду з позовами щодо права власності на вказаний вище будинок і свої вимоги про вселення до нього позивачка обґрунтовувала тим, що її право на будинок та проживання у ньому не визнаються батьком відповідача.

Цим рішенням встановлено, що позивачка з відповідачем з 12.05.1984 року перебували у шлюбі і мають двох дітей, а з 1986 року вони стали проживали у будинку її батьків по АДРЕСА_4. У 1993 році відповідачу була виділена земельна ділянка під забудову у цьому ж селі по АДРЕСА_1 і по закінченні будівництва будинку у 1996 році відповідач за згоди позивачки вселив до будинку своїх батьків та бабусю ОСОБА_4, а вона зі своєю сім'єю в будинку ніколи не проживала. Задоволення позову в частині вселення мотивовано тим, що позивачка, як власник будинку який підлягає розділу, має право на вселення до нього.

За довідкою Полєзненської сільської ради на підставі погосподарських книг по селу Полєзне у будинку матері позивачки ОСОБА_5 з 2001 року однією сім'єю разом з власником будинку проживала позивачка з сином ОСОБА_16, 1984 року народження, і донькою ОСОБА_17, 1986 року народження. З 2011 року у цьому будинку проживає позивачка з матір'ю. Житлові умови сім'ї задовільні.

У паспорті відповідача наявні відмітки про реєстрацію його місця проживання з 18 червня 1997 року по 17 квітня 2009 року в селі Полєзне, а з 22 квітня 2009 року по теперішній час в смт. Велика Михайлівка (а.с. 53,).

У паспорті батька відповідача ОСОБА_3 наявні відмітки про реєстрацію його місця проживання з 19 липня 2011 року в смт. Велика Михайлівка (а.с. 54).

Актом від 28 серпня 2012 року, складеним Маліновським І.В., старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у Великомихайлівському РУЮ з участю понятих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 встановлено, що о 15 годині 19 хвилин позивачка була вселена до 44/100 частин будинку, у якій двері, вікна, стеля та підлога присутні.

На звороті акта за підписом позивачки зазначені наступні претензії - у спальні на підлозі відсутня пресована фанера, вікно гниле; у прихожій вікно гниле, плита і пічне опалення все поломане; у ванній стеля висить підбита ДВП; у кухні вікна гнилі і на одному розбите скло, лінолеум поломаний, плінтуса гнилі, замісить плити жесть; у маленькій прихожій лінолеум поломаний, плінтуса гнилі, двері вживані; тераса розбита, поріг поломаний, шифер тріснутий; у всіх сараях впала стеля, дах тече, підлога була цементована а на теперішній час зруйнована; на горище драбина обрізана і її немає; на госпдворі була арка і її немає; у будинку відсутнє світло, лічильник був знятий ОСОБА_3 у 2011 році.

За підписом відповідача далі вказано, що з претензіями він не згоден - вікна, двері, підлога і стеля є.

На звороті акта відсутні підписи державного виконавця і понятих.

На наданих відповідачем фотографіях за 29.08.2012 року спірного будинку, його внутрішніх приміщень та господарських будівель не вбачається слідів пошкоджень та руйнувань, на думку суду вони перебувають у задовільному стані.

Згідно висновку будівельно-технічного дослідження 44/100 будинку станом на 20 лютого 2013 року, складеного ОСОБА_11 який має кваліфікацію оцінювача та внесений до відповідного Державного реєстру з правом оцінки нерухомого майна, відбудовна вартість без урахування фізичного зносу належних позивачці 44/100 частин будинку може складати 160 386 гривень, з урахуванням цього зносу - 116 463 гривень, а вартість фізичного зносу конструктивних елементів цієї частини будинку, що виник внаслідок експлуатації приміщень будівлі третьою особою з моменту будівництва до теперішнього часу може скласти 39 975 гривень.

У розділах «Опис і стан конструктивних елементів будівлі літ. «А, а» (житловий будинок з прибудовою) та «Опис і стан конструктивних елементів будівлі літ. «Д, Н» (сараї) зазначеного вище висновку, фізичний знос належної позивачці частини будинку та сараїв обумовлений наступними обставинами щодо окремих конструктивних елементів будинку, прибудови до нього і сараїв:

фундаменту, стін, перегородок - тріщинами, вивітрюванням розчину, відпаданням штукатурки, слідами вологості на поверхні;

перекриття і даху - сліди протікання на стелі, тріщини і відколи у вузлах з'єднання балок з настилом, ослаблення кріплення листів до обрешітки;

підлоги - незначне стирання поверхні та вибоїни бетонної, враження дощок гнилизною і жучком, прогини і просідання, руйнування дерев'яної;

дверних і віконних блоків - ураження гнилизною і розшарування деревини, розхитаність рамок вікон і дверних полотен, пошкодження обв'язки полотен;

електропостачання, водовід, каналізація, пічне опалення - часткове пошкодження ізоляції внутрішніх мереж, тріщини та відколи печі, водовід та каналізація несправні.

Додані до висновку фотографії будинку та його приміщень станом на день його огляду 20 лютого 2013 року, на думку суду, свідчать про те, що через шість місяців після вселення позивачки до будинку будь-які меблі у ньому відсутні і ніхто не проживає, він не опалюється, ззовні стіни будівель, вікна та двері від снігу не очищені.

Рішенням Великомихайлівського районного суду від 11 лютого 2014 року у справі № 498/651/13-ц, залишеним без змін ухвалою реляційного суду Одеської області від 08 травня 2014 року, позивачці було відмовлено у позові з аналогічних підстав до батька відповідача ОСОБА_3 за участі у справі відповідача як третьої особи.

Під час розгляду цієї справи допитані у судовому засіданні свідки дали наступні пояснення:

ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, що спірний будинок будувався для батька відповідача ОСОБА_3 і його сім'ї і він там проживав як його хазяїн, позивачка у цьому будинку ніколи не проживала, а перебуваючи у шлюбі з відповідачем вони бували у батька відповідача в гостях. Батько відповідача ОСОБА_3 незадовго до виїзду з будинку робив у ньому поточний ремонт і свідок ОСОБА_12 разом із сестрою допомагали йому.

ОСОБА_8, що проживає з позивачкою по сусідству на вулиці Виноградній і звідти добре видно будинок на вулиці Степовій куди вселяли позивачку, а вона була запрошена понятою. На час вселення у ньому ніхто не жив, а за рік до цього у ньому проживав батько відповідача ОСОБА_3. Вона раніше у цьому будинку ніколи не бувала, а при вселенні побачила, що плита поломана і духовка вирвана, вікна у кухні не було, не було електростовпа і драбини, у сараях все перевернуто і вирвано.

ОСОБА_15 і ОСОБА_7 пояснили, що працюють державними виконавцями і у серпні 2012 року здійснювали вселення позивачки до житлового будинку в селі Полєзне, про що склали акт і сторони внесли на його звороті свої зауваження. Будинок відчиняли при них, вони заходили у всі кімнати де меблів не було, його стан визначають як задовільний - вікна, двері, підлога були на місці, стіни без пошкоджень. У котельні підлога була прогнута, а підсобні приміщення та сараї за будинком були у нормальному стані

Положеннями частини 1 статті 1166 і частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що майнова і моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала,

за наявності її вини.

Пункт 1 частини 2 статті 22 цього Кодексу визначає майнову шкоду, зокрема, як збитки, що полягають у втратах, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Визначаючи наявність або відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з приписів частини 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 статті 60 цього Кодексу визначено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Виходячи з принципу диспозитивності, встановленого статтею 11 цього Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оцінюючи надані сторонами докази суд вважає, що позивачка не надала належних та допустимих доказів щодо винних дій або бездіяльності відповідача, які призвели до пошкодження або руйнування належної їй 44/100 частини спірного будинку і спричинили їй майнову шкоду у вигляді реальних збитків.

Позивачка у своїй позовній заяві не зазначає конкретних фактів таких дій зі сторони відповідача як і обставин щодо місця, часу та способу вчинення ним навмисних дій або бездіяльності по приведенню будинку у непридатний для проживання стан та у чому полягала неправомірність його дій і вимоги яких нормативних актів він при цьому порушив.

Наданим позивачкою висновком спеціаліста встановлена втрата вартості спірного будинку через його фізичний знос, обумовлений втратою первісних техніко-експлуатаційних показників (міцності, стійкості, надійності і т. ін.) внаслідок дії природно-кліматичних та технічних факторів.

Зазначена обставина, на думку суду, не є шкодою у розумінні положень пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки відсутні обставини знищення або пошкодження діями людини конструктивних елементів будинку, що виходять за межі його нормального фізичного зносу.

Із зазначених підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди та вимоги в частині стягнення моральної шкоди, які також заявлені за відсутності доказів здійснення відповідачем дій або бездіяльності, які перешкоджали б позивачці у вселенні до спірного будинку.

Так, зазначеним вище рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2012 року, задоволення позову в частині вселення позивачки до будинку мотивоване тим, що вона, як власник частини будинку, який підлягає розділу, має право на вселення до неї. Будь-яких фактів перешкоджання їй зі сторони відповідача у вселенні до будинку судом не встановлено і у рішенні таких не зазначено.

Такі факти не вказані у позовній заяві, що розглядається, і позивачка не надавала суду будь-яких доказів з цього питання.

Керуючись статями 209, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Великомихайлівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Ткачук

Повне рішення виготовлене 16 березня 2015 року.

Суддя О.Л.Ткачук