У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів:Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,Завгородньої І.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Чернівецького прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави в особі Державної адміністрації залізничного транспорту України, яку представляє Державне територіальне галузеве об'єднання «Львівська залізниця», до Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_6, третя особа - відділ Держземагентства у Глибоцькому районі, про визнання частково незаконним та скасування рішення Чагорської сільської ради, визнання частково недійсними свідоцтва на право на спадщину за законом, державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації, повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, та касаційною скаргою Державного територіального галузевого об'єднання «Львівська залізниця» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2013 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Чернівецький прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері (далі − прокурор) в інтересах держави в особі Державної адміністрації залізничного транспорту України, яку представляє Державне територіальне галузеве об'єднання «Львівська залізниця» (далі − ДТГО «Львівська залізниця»), звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначав, що в результаті обстеження земель смуги відведення залізниці в межах станції Чернівці−Південні−Великий Кучурів щодо фактичного їх використання згідно з цільовим призначенням було встановлено, що в межах смуги відведення, яка у даному місці становить від 30 до 31 м, частково розташована земельна ділянка ОСОБА_6 на відстані від 18,5 до 23,5 м від осі головної колії, площа перетину земельних ділянок складає 0,0278 га, що підтверджується актом обстеження від 20 травня 2013 року та планом-схемою, розробленим Приватним підприємством «Ріга».

З урахуванням наведеного прокурор просив: визнати незаконним та скасувати рішення Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 4 серпня 1999 року № 103 в частині передачі ОСОБА_8 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0278 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 листопада 2006 року № 2882 ВЕС №380462 в частині передання ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0278 га; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 317528, виданий на ім'я ОСОБА_6 відділом Держкомзему у Глибоцькому районі 19 червня 2009 року, в частині посвідчення права власності на земельну ділянку площею 0,0278 га; земельну ділянку площею 0,0278 га, вартістю 21 498 грн, яка розташована у с. Чагор в межах смуги відведення станції Чернівці−Південні−Великий Кучурів 276+390 м, права сторона по ходу кілометра, кадастровий номер :01:004:0402, повернути державі в особі ДТГО «Львівська залізниця».

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2013 року позовні вимоги прокурора задоволено.

Визнано частково незаконним та скасовано рішення Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 04 серпня 1999 року № 103 в частині передачі ОСОБА_8 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0278 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 листопада 2006 року № 2882 ВЕС № 380462, а саме: в частині передачі ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0278 га.

Визнано частково недійсним державний акт про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 317528, що виданий на ім'я ОСОБА_6 відділом Держкомзему у Глибоцькому районі 19 червня 2009 року, в частині права власності на земельну ділянку площею 0,0278 га.

Земельну ділянку площею 0,0278 га, загальною вартістю 21 498 грн, яка розташована в с. Чагор в межах смуги відведення станції Чернівці−Південні−Великий Кучурів км 276+390 м, права сторона по ходу кілометра, кадастровий номер :01:004:0402, повернути державі в особі ДТГО «Львівська залізниця». Вирішено питання судового збору.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2014 року рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2013 року змінено, позов прокурора задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 4 серпня 1999 року № 103 в частині передачі ОСОБА_8 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0115 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 листопада 2006 року № 2882 ВЕС № 380462 в частині передання ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0115 га; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 317528, виданий на ім'я ОСОБА_6 відділом Держкомзему у Глибоцькому районі 19 червня 2009 року, в частині посвідчення права власності на земельну ділянку площею 0,0115 га; земельну ділянку площею 0,0115 га, вартістю 8 893 грн 72 коп., яка розташована у с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області в межах смуги відведення станції Чернівці−Південні−Великий Кучурів км 276+390 м, права сторона по ходу кілометра, кадастровий номер :01:004:0402, повернуто державі в особі ДТГО «Львівська залізниця».

У касаційній скарзі поданій представником ОСОБА_7, ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані рішення судів та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ДТГО «Львівська залізниця» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи позов прокурора, суд першої інстанції, керувався тим, що смуга відведення залізниці від осі головної колії становить від 30 до 31 м, а площа перекриття земельних ділянок у місці розташування земельної ділянки складає 0, 0278 га.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру земельної ділянки, суд апеляційної інстанції керувався тим, що суд першої інстанції помилково визначив розмір спірної земельної ділянки, яка підлягає поверненню ДТГО «Львівська залізниця».

Зазначені висновки суду відповідають вимогам матеріального та процесуального закону та зроблені при повному з'ясуванні всіх обставин справи.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судами встановлено, що предметом спору у даній справі є частина земельної ділянки площею 0,0278 га, яка належить ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 19 червня 2009 року (а. с. 17), яка, на думку позивача, знаходиться у смузі відведення залізниці в межах станції Чернівці−Південні−Великий Кучурів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 25 листопада 2006 року набув право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,3978 га в межах згідно з планом: 0,1264 га − для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, 0,2714 га - для ведення особистого підсобного господарства, розташованої на землях села Чагор, що знаходяться у віданні Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, що належала померлому ОСОБА_8 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 021895, виданого Чагорською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області 14 липня 2000 року на підставі рішення виконкому Чагорської сільської ради від 04 серпня 1999 року № 731, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 103 (а. с. 18).

Згідно з актом обстеження земельних ділянок Відокремленого підприємства «Чернівецька дистанція колії» (ПЧ-11) на перегоні Чернівці−Південні−Великий Кучурів з км 273+274 по км 277+605 юридичних або фізичних осіб, які частково розташовані в межах смуги ведення ДТГО «Львівська залізниця» на території Чагоської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 20 травня 2013 року, яким встановлено, що в межах смуги відведення км 276+390 м, права сторона по ходу кілометра, розташована земельна ділянка ОСОБА_6 на відстані 18, 5 м до 23, 5 м від осі головної колії. Смуга відведення залізниці за матеріалами інвентаризації земель 1949 року на даній ділянці складає від 30 м до 31 м від осі головної колії. Земельна ділянка ОСОБА_6 знаходиться в смузі відведення залізниці. Так, згідно з наданими проектною організацією графічними матеріалами площа перекриття складає 0,0278 га (а. с. 9−13).

Відповідно до Плану меж смуги відведення Кишинівської залізниці у напрямку Вадул&#8722;Сирет−Чернівці, розробленого та затвердженого у 1949 році конторою Південно-Західної залізниці, ширина смуги відведення на ділянці станції Чернівці−Південні−Великий Кучурів км 276+390 м, права сторона по ходу кілометра, становить від 30 до 31 м від осі головної колії.

Згідно з довідкою ДТГО «Львівська залізниця» від 17 червня 2013 року № 1630 залізницею, як землекористувачем, сплачується земельний податок на дану земельну ділянку, а саме: з 2011 року по 2013 рік в розмірі 14 282 грн 67 коп. за земельну ділянку в межах смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця», площею 21,02 га, на території Чагорської сільської ради.

Крім того, залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі, погодження на вилучення земельної ділянки не надавала.

Відповідно до висновку експертизи Спільного підприємства «Західно-Український експертно-еонсультативного Центру» від 28 травня 2014 року № 392 ширина смуги відведення земель залізниці від осі колії у напрямку до земельної ділянки ОСОБА_6, яка належить йому на праві власності, станом на 1949 та 1959 рік становить 27,10 м (а. с. 266−278).

Згідно з ситуаційним планом земельної ділянки в масштабі 1:500 площа перекриття спірної земельної ділянки становить 0, 0115 га (а. с. 279).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про транспорт» до земель транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним кодексом України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку відповідних об'єктів транспорту.

Згідно зі ст. 68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Земельні ділянки відводилися залізниці в користування на підставі постанови Ради Міністрів СРСР від 27 січня 1962 року № 83, Інструкції про норми і порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відведення, затвердженої Міністерством шляхів сполучення СРСР 30 січня 1963 року, та норм відведення земель для залізниці 468-74, затверджених постановою Держбуду СРСР від 19 грудня 1974 року № 247.

Указані правові акти не суперечать Конституції та законам України, тому відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» застосовуються на території України до прийняття відповідних актів законодавства України.

Позивач, як землекористувач, сплачує земельний податок за користування спірною земельною ділянкою.

За змістом ч. 4 ст. 84 ЗК України землі під державними залізницями не можуть передаватися у приватну власність.

Пунктом «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може бути здійснено шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином, за змістом ст. ст. 152, 155 ЗК України визнання недійсним акта державного органу тягне за собою визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання незаконним та скасування рішення Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 04 серпня 1999 року № 103 щодо видачі ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 листопада 2006 року № 2882 ВЕС № 380462, державного акта на право власності на земельну ділянку від 19 червня 2009 року серії ЯЗ № 317528, згідно з яким у власність відповідача перейшло 0, 1264 га земельної ділянки, частина якої у розмірі 0,0115 га накладається на земельні ділянки, які знаходяться у власності ДТГО «Львівська залізниця».

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Установивши, що оскаржуване рішення відповідає вимогам статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, та касаційну скаргу Державного територіального галузевого об'єднання «Львівська залізниця» відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді: Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко І.М. Завгородня А.В. Маляренко