РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7846/15-ц

пр. № 2/759/3971/15

30 листопада 2015 року Святошинський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді - Кривов»яза А.П.,

при секретарях - Тищенко М.А.,

Дрозі Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Святошинського району в місті Києві про виселення,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Служби у справах дітей Святошинського району в м.Києві про виселення, посилаючись на неналежне виконання відповідачами взятих на себе грошових зобов'язань за кредитним договором, з урахуванням уточнень до позовних вимог, позивач просив виселити відповідачів, які зареєстровані та проживають у квартирі ( предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися про час місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, про поважність причин неявки суд не повідомили, а тому суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинського району в м.Києві у судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява від начальника служби Топоренко С. про розгляд справи без участі представника третьої особи, в якій просив ухвалити рішення в інтересах та на користь дітей.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи із такого.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 20.08.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №K2XVGK00260103, відповідно до умов якого банк зобов»язався надати ОСОБА_4 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 252208,00 доларів США строком до 20.08.2033 року, а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (а.с. 8-10)

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу.

В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приват банк» і ОСОБА_4 20.08.2007 року був укладений договір іпотеки №K2XVGK00260103, відповідно до умов якого ОСОБА_4 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 88,10, житловою площею 44,50 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, майно належить відповідачу по справі ОСОБА_4 на праві власності та на підставі Договору купівлі-продажу. (а.с.11)

Однак позичальником умови договору кредиту належним чином не виконувались.

У зв'язку з цим, ПАТ КБ «Приват банк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 23.10.2014 року Апеляційним судом м.Києва було винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартира загальною площею 88,10, житловою площею 44,50 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним Акціонерним Товариством комерційним банком «Приват банк» (а.с.18-20).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт неналежного виконання позичальником своїх договірних зобов'язань і наявність підтверджується наявними у матеріалах справи наданими позивачем вказаними платіжними документами, випискою з особових рахунків позичальника і розширеними розрахунками заборгованості, якими підтверджується заявлений банком розмір загального боргу позичальника.

Відтак заборгованість відповідача за кредитним договором №K2XVGK00260103 від 20.08.2007 року складається з 614 071,12 доларів США, яка доведена кредитором належними і допустимими доказами і спростована відповідачем не була.

Відповідно до частини 1 статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Викладене свідчить про наявність підстав на звернення стягнення банком на предмет іпотеки в рахунок задоволення своїх вимог за кредитним договором №K2XVGK00260103 від 20.08.2007 року.

Відповідно до статей 590, 591 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», то суд у своєму рішенні може встановити спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів, або із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином і застосування судом процедури продажу іпотекодержателем предмета іпотеки у порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» і продаж забезпеченого іпотекою майна з прилюдних торгів у ході виконавчого провадження є встановленими законодавцем способами звернення стягнення на предмет іпотеки, кожен із яких суд застосовує, враховуючи характер спірних правовідносин сторін.

Так, відповідно до частини 4 статті 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Разом з тим, у частині 1 статті 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

У частинах 2 і 3 статті 40 Закону України "Про іпотеку" законодавець встановлює певний порядок дій банку, а саме: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в частині 3 статті 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою частиною 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку".

Виходячи із аналізу вказаних правових норм, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за умови, якщо мешканці добровільно не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 572, 589 - 592, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 11, 33, 39, 40 Закону України „Про заставу", ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 224 - 225, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити

Виселити ОСОБА_3 1994 року народження, ОСОБА_5 2012 року народження, ОСОБА_4 1965 року народження, які зареєстровані та проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1

Відстрочити виконання рішення на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: