Єдиний унікальний номер 719/281/15-ц
Номер провадження 2/719/84/15
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Цицак В.Л.

секретар Вольська Х.А.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянув у у відкритому судовому засіданні в м.Новодністровськ цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2015р. представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до Новодністровського міського суду Чернівецької області позовну заяву до відповідача ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики в сумі 67430, 82 грн. Підставою звернення із вказаним позов є невиконання відповідачем ОСОБА_4 своїх зобовязань відповідно до розписки від 29.01.2015р., згідно якої ОСОБА_4 позичила у ОСОБА_1 3000 (три тисячі) доларів, які зобовязувалася повернути ОСОБА_1 у відсотковому режимі до 01 березня 2015року, а саме повернути до 01 березня 2015р. 3240 (три тисячі двісті сорок) доларів. Проте, кошти відповідач позивачу у встановлений сторонами термін не повернула.

В судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, отримавши згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просить суд позов задоволити. Уточнив, що позика була здійснена в доларах США, а при зверненні до суду застосовано курс 20, 811975 гривень України до 1 долара США.

Суд, заслухавши пояснення позивача, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Згідно правового висновоку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Судом в даній справі встановлено, що відповідач ОСОБА_4 29 січня 2015року позичила у позивача ОСОБА_1 3000 доларів США, які зобовязувалася повернути ОСОБА_1 у відсотковому режимі до 01 березня 2015року, тобто сторонами укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 29.01.2015р.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, саме розпискою за вказаним договором позики за нормами матеріального закону підтверджується передання грошей за договором позики та отримання їх позичальником.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки у встановлений сторонами термін ОСОБА_4 коштів не повернула, така поведінка відповідача свідчить про порушення зобовязання в розумінні ст.ст. 610, 1049 ЦК України, а відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми позики підставні та підлягають до задоволення.

У ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що сторони при укладені договору домовилися про його оплатність. При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України сторони не встановили розмір процентів і порядок їх одержання позикодавцем. Поряд із зазначенням про оплатність договору позики в процентному відношенні, сторони також домовилися про одноразову плату за користування коштами в сумі 240 доларів США.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, передбачене у ст. 1048 ЦК України право сторін на встановлення умов оплати за користування позикою з урахуванням норм ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів та порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати (наприклад, у твердій грошовій сумі безвідносно до суми боргу), оскільки закон ст. ст. 536, 1048 ЦК України, визначає, що плата за користування чужими грішми встановлюється і нараховується у вигляді процентів на основну суму боргу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлена сторонами плата за користування позикою в твердій грошовій сумі безвідносно до суми боргу в розмірі 240 доларів США не відповідає вимогам ЦК України, а відтак, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України.

Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом. Так, згідно ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом, зокрема, у випадках передбачених ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Законом України від 16.04.1991р. «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993р № 15-93, Законом України від 23.09.1994р. «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня.

При поданні позову представником позивача визначено суму заборгованості станом на 28.05.2015 року в еквіваленті іноземної валюти до української за курсом, встановленим ПАТ «Український інноваційний банк», що підтверджується довідкою Новодністровського відділення ПАТ «Український інноваційний банк» від 21.05.2015 року, згідно якої офіційний курс американського долара у співвідношенні до гривні складає 20,812662 гривень України за 1 долар США.

Беручи до уваги уточнення позивача щодо курсу валюти, за яким здійснено обчислення суми заборгованості, а саме 20, 811975 гривень України до 1 долара США, суд встановив, що сума позики 3000 доларів США еквівалентна сумі 62435, 93 грн., а сума одноразової плати за користування коштами в розмірі 240 доларів США - сумі 4994, 87 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач взяті на себе перед позивачем зобовязання, встановлені договором позики, щодо повернення суми позики добровільно не виконав і суму позики не повернув, тому з нього необхідно стягнути на користь позивача 62435, 93 грн.

Відповідно до п. 35, 36 Постанови Пленуму ВССУ №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Отже, враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні лише в частині, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 624, 44 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 533, 526, 610,1046-1049 ЦК України, ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57-60, 64, 88, 179, 208-209, 212-215, 218, 223, 226, 228, 231, 233, 294, 296 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (60236, Чернівецька область, м.Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (60236, Чернівецька область, Сокирянський район, с.Ожеве, вул. Шкільна, буд. № 15, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму позики, наданої за договором позики від 29.01.2015 року, в розмірі 62435, 93 грн. (шістдесят дві тисячі чотириста тридцять пять гривень 93 копійки).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (60236, Чернівецька область, м.Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (60236, Чернівецька область, Сокирянський район, с.Ожеве, вул. Шкільна, буд. № 15, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в сумі 624, 44 грн. (шістсот двадцять чотири гривні 44 копійки).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Новодністровського міського суду Чернівецької області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: