АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року у справі за позовом заступника прокурора Шевченківського району м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року позивач заступник прокурора Шевченківського району м. Києва звернувся до суду з позовом до відповідачів Київської міської ради (КМР), ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, обґрунтовуючи тим, що під час проведення перевірки додержання вимог земельного законодавства встановлено, що 20.07.2009 року між КМР та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1, площею 0,0801 га, кадастровий номер НОМЕР_1, строком на 25 років. Вказаний договір укладено на підставі рішення КМР від 19.02.2009 року № 115/1170 «Про передачу земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 у Шевченківському районі м. Києва». Позивач вважає, що рішення КМР прийняте, а договір оренди земельної ділянки укладений з порушенням чинного законодавства, у зв'язку з чим рішення має бути визнане незаконним, а державний акт - недійсним. Так, позивач зазначає, що спірна земельна ділянка знаходиться на землях природно-заповідного фонду, а КМР з порушенням норм чинного законодавства видало ОСОБА_3 дану земельну ділянку для будівництва, оскільки не проведена обов'язкова державна експертиза проекту відведення земельної ділянки, не розроблено та не затверджено містобудівну документацію, а саме: детальний план території на вказану ділянку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що рішення не відповідає нормам матеріального права, судом було неповно з'ясовано обставини справи, вказує, що спірна земельна ділянка належить до земель природно-заповідного фонду та історико-культурного призначення, а КМР в порушення вимог законодавства передала її в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд без проведення державної експертизи землевпорядної документації та за відсутності детального плану лише на підставі погодження Головного управління охорони культурної спадщини КМДА № 6378 від 23.08.2007 року, яке на момент прийняття КМР рішення втратило свою чинність.

Представник апелянта в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися, оскільки вони належно повідомлені, а їх явка до суду апеляційної інстанції не є обов'язковою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.07.2009 року між Київською міською радою та ОСОБА_3 укладено договір оренди, відповідно до якого КМР передає, а ОСОБА_3 приймає в оренду земельну ділянку, яка розташована в м. Києві по АДРЕСА_1, площею 0,0801 га, кадастровий номер НОМЕР_1 строком на 25 років (а.с.10-12).

Вказаний договір укладено на підставі рішення КМР від 19.02.2009 року № 115/1170 «Про передачу земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 у Шевченківському районі м. Києва» (а.с.16-17).

Відповідно до графічних даних до діючого Генерального плану міста Києва та його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.02.2002 року за № 370/1804, земельна ділянка ( гора Щекавиця), в тому числі яка передана в оренду ОСОБА_3, належить до земель історико-культурного призначення та є археологічним заповідником.

Крім того, судом встановлено, що вказана земельна ділянка знаходиться в Центральному історичному ареалі міста, археологічному заповіднику, археологічній охоронній зоні та зоні охоронюваного ландшафту, що підтверджується висновком Головного управління охорони культурної спадщини КМДА (а.с.20-21).

Відповідно до ст.. 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та п.14 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17.05.2002 року № 979 історико-культурні заповідники і охоронні зони пам'яток історії та культури належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державного земельного кадастру, проектів землеустрою та іншої землевпорядної документації.

У межах охоронних зон, зон регулювання забудови та зон охоронюваного природного ландшафту забороняється проведення земляних, будівельних робіт без дозволу управління охорони памяток історії , культури та історичного середовища.

В історико-культурних заповідниках і зонах охорони історії та культури до початку робіт повинні бути проведені археологічні дослідження.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним розпорядження КМД та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, суд першої інстанції послався на те, що при передачі земельної ділянки відповідачці в оренду, були проведені всі погодження з установами, які надають дозволи для прийняття рішення про виділ земельної ділянки, в тому числі погодило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 і Управління охорони памяток історії, культури та історичного середовища ( ас.112)

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх неповно з'ясувавши всі обставини справи та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, з порушенням норм матеріального права, що є відповідно до ст.. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду.

Судом встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 розташована в межах гори Щекавиця, найменування пам'ятки - культурний шар городища , розвинуте середньовіччя, Київська Русь. ( т.2, а.с.10-11)

Таким чином земельна ділянка має особливий статус пам'ятки історії та культури, а тому передача такої земельної ділянки під забудову приватної особи без археологічного дослідження цієї земельної ділянки є порушенням норм закону.

Погодження та висновки, які знаходяться в матеріалах кадастрової справи і на які послався суд першої інстанції, є недостатніми, оскільки вони передбачають передачу у власність чи в оренду звичайної земельної ділянки, а не землі історико-культурного заповідника.

Відповідно до ст.. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Колегія суддів вважає, що рішення Київської міської ради про передачу в оренду земельної ділянки ОСОБА_3 та сам договір оренди суперечить вимогам ст.. 20,21 Земельного кодексу України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, інтересам держави і суспільства під охороною яких знаходяться землі історико-культурних заповідників і зони охорони історії та культури.

Та обставина, що ОСОБА_3 уклала договір суборенди спірної земельної ділянки, а також те, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 побудовано будинок, який зареєстрований в реєстрі нерухомості як власність, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Власник будинку не позбавлений можливості звернутися до відповідних органів для вирішення питання володіння та користування земельною ділянкою, призначеною для обслуговування житлового будинку.

На підставі викладеного колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про визнання недійсним та скасування рішення Київської міської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки .

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Шевченківського району м. Києва задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15 червня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення Київської міської ради від 19.02.2009 року № 115/1170 «Про передачу земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 у Шевченківському районі м. Києва»

Визнати недійсним договір оренди, відповідно до якого КМР передає, а ОСОБА_3 приймає в оренду земельну ділянку, яка розташована в м. Києві по АДРЕСА_1, площею 0,0801 га, кадастровий номер НОМЕР_1 строком на 25 років.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий: Судді: