"27" березня 2015 р.
Справа № 642/928/15ц
Провадження № 2/642/607/15
РІшенНЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.

з участю секретаря - Мажуга Ю.В.,

представника відповідача - Сафронової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області, 3-я особа- капітан міліції слідчий слідчого відділу Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Кошелєв Дмитро Олегович,

про стягнення понесених витрат на правову допомогу, відшкодування моральної шкоди,заподіяної незаконними діями,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди,заподіяної неправомірними діями Дзержинського РВУ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області у відшкодування понесених витрат на правову допомогу 2 887 грн. 50 коп.,та у відшкодування моральної шкоди 43 848 грн. з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безпосереднього списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.

В обґрунтування позову зазначив, що 28.02.2014 року він звернувся до Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з заявою про злочин, передбачений ч.1 ст. 365 КК України, відомості за його заявою про вчинення вказаного злочину внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 25.03.2014 року. Постановою слідчого СВ Дзержинского РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області капітана міліції Кошелєва Д.О. від 25.03.2014 року вказане кримінальне провадження № 0001379 від 25.03.2014 року закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

У зв'язку з незаконністю вказаної постанови він звернувся зі скаргою до суду. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 9 жовтня 2014 року його скаргу задоволено, постанова про закриття кримінального провадження від 04.07.2014 року скасована, та СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області зобов'язано продовжити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. З метою захисту своїх прав під часу розгляду справи судом він використовував правову допомогу адвоката Дядейко О.О., та оплатив 2 жовтня 2014 року вартість цих послуг у розмірі 700 грн.

У задоволенні його заяви про вирішення питань щодо відшкодування судових витрат ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.10.2014 року йому було відмовлено, з посиланням на те, що діючим кримінально-процесуальним законодавством такий порядок відшкодування не передбачений.

1 грудня 2014 року він звернувся до Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України Харківській області їз клопотанням про призначення, однак слідчий не розглянув вказане клопотання у передбачений ст. 220 КПК України КПК України строк, тому для захисту своїх прав він знову звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова, ухвалою суду від 9 грудня 2014 року його скаргу задоволено та зобов'язано слідчого Кошелєва Д.О. розглянути його клопотання від 01.12.2014 року у 3-денний термін. За надання правової допомоги він оплатив послуги адвоката Дядейко О.О. у розмірі 437 грн. 50 коп. згідноз актом виконаних робіт від 8 грудня 2014 року.

Також він зазначає, що йому заподіяна моральна шкода, фактичний розмір у сумі 43 848 грн. ним визначений за методикою проф. Ерделевського О.М., яка є базовою та єдиною офіційною методикою в Україні для визначення розміру моральної шкоди.

Він вважає, що зазнав порушення матеріальних прав, оскільки витрачав кошти на правову допомогу у зв'язку з протиправними діями Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України Харківській області, душевних страждань та нервових переживань у зв'язку з протиправними діями з боку вказаного правоохоронного органу. Він постійно телефонував та писав листи, надсилав запити на надання довідок, був вимушений звертатися до. суду за захистом своїх прав. Судова тяганина викликає у нього душевні переживання, порушує його звичайний ритм життя, він змушений докладати значних зусиль для захисту своїх прав.

27.12.2014 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00006974 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України за його зверненням щодо вчинення посадовими особами Головного управління Пенсійногофонд України вХарківській області злочинів, передбачених ст.ст. 364, 366 КК України.Він є потерпілим у справі та вважає, що йому заподіяна моральна шкода.

22 січня 2015 року він звернувся до слідчого з клопотанням про призначення психологічної експертизи у цьому кримінальному провадженні, у чому постановою слідчого від 23 січня 2015 року йому відмовлено, тому він вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2015 року його скаргу задоволено частково, вказану постанову слідчого Кошелєва Д.О. скасовано, та останнього зобов'язано звернутися до експерта для з'ясування розміру шкоди немайнового характеру, заподіяної кримінальним правопорушенням.

З метою захисту своїх прав у Дзержинському районному суді м.Харкова він скористався послугами на правову допомогу адвоката Дядейко О.О., та оплатив вартість послуг у розмірі 700 грн.

Також 3 листопада 2014 рокувін сплатив 700 грн. за надання правової допомоги - підготовку даного цивільного позову.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.22,23,1167 ЦК України, ст.ст. 55,56 Конституції України.

Також він послався на те, що практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема Рішенням від 27.02.2004 року по справі «Ромашов проти України», визнана презумпція моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач підтримав свої уточнені позовні вимоги,просив стягнути у відшкодування понесених витрат на оплату правової допомоги згідно з наданими квитанціями про оплату послуг адвоката , а також стягнути у відшкодування моральної шкоди 43 848 грн. Зазначив, що відповідач не спростував його доводи щодо заподіяння моральної шкоди, а наявність такої шкоди у разі визнання неправомірними дій відповідача згідно з практикою Європейського Суду з прав людини презюмується.

Представник відповідача Сафронова К.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, подала письмові заперечення, де зазначила про недоведеність вимоги про відшкодування моральної шкоди. Крім того, заперечує проти застосування вказаної позивачем методики визначення моральної шкоди, посилаючись на те, що в обґрунтування розміру вказаної моральної шкоди науковцем обрано середній заробіток Російської Федерації, тому не може бути прийнято судом до уваги. Також послалась на відсутність передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підстав для задоволення позовних вимог, заявлених до відповідача. Зазначила, що згідно ст. 4 вказаного Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.п.1,3,4 і 5 вказаного Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Згідно з затвердженим Постановою Кабінету МіністрівУкраїни від 3.08.2011 року № 845 Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, яке розроблено з метою реалізації положень ст. 1174 ЦК України, казначейства здійснює безспірне списання коштів державного бюджету. Крім того,зазначила, що кримінальне провадження № 0001379 закрито у зв'язку з відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України, у зв'язку з декриміналізацією. Матеріальні збитки,які завдані позивачеві як потерпілому у кримінальному провадженні і виражаються у наданні юридичної допомоги, компенсуються на підставі ст. 1177 ЦК України.

З-я особа- Кошелєв Д.О. в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача Сафронової К.В., дослідивши матеріали справи,суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, 28.02.2014 року позивач звернувся до Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з заявою про злочин,передбачений ч.1 ст. 365 КК України, відомості за його заявою про вчинення вказаного злочину внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 25.03.2014 року.

Постановою слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області капітана міліції Кошелєва Д.О. від 25.03.2014 року вказане кримінальне провадження № 0001379 від 25.03.2014 року закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Позивач звернувся зі скаргою на вказану постанову до суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 9 жовтня 2014 року його скаргу задоволено, постанова про закриття кримінального провадження від 04.07.2014 року скасована, та СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області зобов'язано продовжити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.10.2014 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви про постановлення додаткового рішення про стягнення з Державного бюджету України на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 700 грн. через Державну казначейську службу України шляхом безпосереднього списання коштів з Єдиного казначейського рахунку з тих підстав, що діючим кримінально-процесуальним законодавством такий порядок відшкодування не передбачений.

1 грудня 2014 року позивач звернувся до Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України Харківській області їз клопотанням про призначення експертизи у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 9 грудня 2014 року скаргу позивача на бездіяльність слідчого про нерозгляд вказаного клопотання задоволено, слідчого СВ Дзержинського РВУ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Кошелєва Д.О. зобов'язано розглянути клопотання від 01.12.2014 року у 3-денний термін відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України.

За надання правової допомоги адвокатом Дядейко О.О. при підготовці вказаної скарги згідно з актом виконаних робіт від 8 грудня 2014 року та квитанцією від 8 грудня 2014 року позивач сплатив 437 грн. 50 коп.

27.12.2014 року за зверненням позивача щодо вчинення посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області злочинів, передбачених ст.ст. 364, 366 КК України, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00006974.

22 січня 2015 рокупозивачзвернувся до слідчого Кошелєва Д.О. з клопотанням про призначення психологічної експертизи у цьому кримінальному провадженні, постановою слідчого від 23 січня 2015 року йому відмовлено у задоволенні клопотання.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2015 року скаргу позивача задоволено частково, вказану постанову слідчого Кошелєва Д.О. скасовано, останнього зобов'язано звернутися до експерта для з'ясування розміру шкоди немайнового характеру, заподіяної кримінальним правопорушенням.

З метою захисту своїх прав у Дзержинському районному суді м.Харкова позивач скористався послугами на правову допомогу адвоката Дядейко О.О., та оплатив вартість послуг у розмірі 700 грн. згідно з актом виконаних робіт та квитанцією від 28 січня 2015 року.

Згідно з актом виконаних робіт та квитанцією від 3 листопада 2014 року за надання правової допомоги адвокатом Дядейко О.О. - підготовку цивільного позову про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями Дзержинського РВ ХМУ ГУМВ України в Харківській області, позивач сплатив 700 грн.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають на підставі наступного.

У відповідності до положень ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1167 ЦК України встановлено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків,

встановлених частиною 2 цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, у випадку якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Стаття 1176 ЦК України регулює відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Так, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Спеціальним Законом, що регламентує порядок відшкодування вказаної шкоди громадянинові є Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Відповідно ст.1 Закону України «Про порядок відшкодуванняшкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 р. підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладенняарешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшуковихзаходів,передбачених законами України "Про оперативно-розшуковудіяльність" "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Згідно зі ст. 4. Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3,4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Правила, передбачені ч. 1 ст. 1176 ЦК, не застосовуються до інших незаконних дій або бездіяльності чи незаконного рішення органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду

Тобто шкода, завдана фізичній або юридичній особі за інших підстав, відшкодовується на загальних підставах, про що йдеться в ч. 6 ст. 1176 ЦК України.

Таким чином, в розумінні положень статей 1166 та 1167 ЦК України, на які посилається позивач, загальною підставою для відшкодування шкоди, як майнової так і моральної, є наявність протиправної поведінки, вини особи, що її завдала, шкоди, та причинного зв'язку між винною протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, крім випадків, обумовлених законом.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Застосування положень Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського Суду з прав людини національними судами при вирішенні справ про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності, є необхідним, оскільки відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства.

Суд не може прийняти до уваги при розгляді даної справи посилання позивача на Рішення Європейського Суду України від 27.02.2004 року по справі «Ромашов проти України», оскільки в цьому рішенні зазначено, що заявник посилався на тривале невиконання рішення комісії по трудових спорах про отримання невиплаченої заробітної плати і судового рішення про стягнення компенсації знецінених коштів, та Судом визнано факт порушення пункту 1 статті 6, ст. 13 Конвенції, та в цьому випадку, з урахуванням обставин цієї справи, визначено компенсацію моральної шкоди.

Судом встановлено, що рішення про задоволення скарг позивача, прийняті судом, органом досудового розслідування виконано.

Як зазначено в п.54 Рішення Європейського Суду з прав людини від 25 липня 2001 р. у справі «Перна проти Італії», в окремих випадках визнання судом факту порушення саме по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за завдану особі моральну шкоду.

Ніяких доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому моральної шкоди позивач суду не надав. Він скористався наданим йому правом на оскарження рішень слідчого, та його вимоги було задоволено судом.

Задоволення судом скарг позивача суд вважає достатньою справедливою сатисфакцією за завдану йому моральну шкоду неправомірними рішеннями слідчого.

Крім того, суд не може прийняти до уваги наведений позивачем розрахунок моральної шкоди, оскільки цей розрахунок не є достовірним доказом, а складений позивачем на підставі припущень.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Лише та обставина, що скарги позивача задоволено, оскаржувані позивачем дії слідчого визнані судом протиправними, що свідчить про наявність вини посадової особи, яка прийняла ці рішення, не є достатньою підставою для відшкодування вказаних сум саме відповідачем.

Витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат та не є шкодою в розумінні ЦК України, порядок їх стягнення врегульовано процесуальним законодавством України, правові підстави для стягнення з Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області вказаних витрат відсутні.

Таким чином, позивачем не доведено і судом не встановлено наявність передбачених законом підстав для стягнення з Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області вказаних сум.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Відмова у задоволенні позову виключає передбачені ст.84 ЦПК України підстави для стягнення на користь позивача понесених витрат на правову допомогу за підготовку даного позову.

Керуючись ст.ст. 3,8, 10, 11, 60, 84, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1174 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області про стягнення понесених витрат на правову допомогу, відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями,відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Ленінський районний суд м.Харкова.

Суддя- Л.Л. Шрамко