Справа № 2-929/2011р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2015 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Пройка С.В., Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ренійської міської ради Одеської області, ОСОБА_3, Ренійської районної державної нотаріальної контори (третя особа - Комунальне підприємств «Ренійське бюро технічної інвентаризації») про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Ренійської міської ради Одеської області, Ренійської районної державної нотаріальної контори, (третя особа - Комунальне підприємство Ренійське бюро технічної інвентаризації) із вимогами про визнання права власності на спадкове майно ? частини житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по вул. Комсомольській, 38 в м. Рені, визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

В ході розгляду справи позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати за ним право власності на спадкове майно вже у вигляді всього житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по вул. Комсомольській, 38 в м. Рені, визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача Ренійської міської ради Одеської області, заперечень, пояснень за позовом не надав, будучи належним чином сповіщений, у судові засідання не являвся, про причини неявки суд не повідомив, заяви про можливість розгляду справи у його відсутність до суду не надіслав, був попереджений у відповідності до положень ч.4 ст.169 ЦПК України про розгляд справи у його відсутність на підставі даних, що містяться у матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_3 в ході розгляду справи предявила зустрічний позов до ОСОБА_2, Ренійської міської ради Одеської області, Ренійської районної державної нотаріальної контори, Комунального підприємства Ренійське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_1 із вимогами про визнання за нею права власності на спадкове майно 3/8 частини житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по вул. Комсомольській, 38 в м. Рені. 27.04.2015р. позивач ОСОБА_3 за зустрічним позовом - надала суду заяву про відмову від позову та закриття провадження по справі в частині заявленого нею позову з підстав п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України. Ухвалою суду від 03.06.2015 р. заяву ОСОБА_3 було задоволено. Після відмови від своїх позовних вимог відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення.

Представник відповідача - Ренійської районної державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду лист, в якому просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що заперечень та додаткових заяв щодо заявленого позову не має.

Представник третьої особи КП «Ренійське БТІ», у судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду лист, в якому просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що заперечень та додаткових заяв щодо заявленого позову не має.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія закордонного паспорту громадянина України ОСОБА_1, серії КС231144; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1, серії ЯВ № 291839, батьками якого вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27.07.2011р.; копія будинкової книги прописки громадян у житловому будинку № 12 по вул. Комсомольська, в м. Рені Одеської області; копія архівної виписки актового запису про реєстрацію шлюбу 14.11.1943р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, вид. Кагульским РАГС 07.07.2010р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради депутатів трудящих № 117 від 08.04.1959р.; копія договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності від 23.04.1959р.; копія акту про відвід земельної ділянки в натурі; копія акту про закінчення будівництва та здачу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 25.04.1962р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5, серії ІІІ ЖД № 259794; копія витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) № 24553026 від 25.08.2010р.; копія витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 24553054 від 25.08.2010р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8, серії ІІІ-ЖД № 325433; копія витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) № 24552959 від 25.08.2010р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_9, серії І-ЖД № 351089; копія витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 26217259 від 23.02.2011р.; копія витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) № 26217233 від 23.02.2011р.; копія паспорту громадянки України ОСОБА_3, серії КК № 591067; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1, серії НЭ № 707055, батьками якої вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6; копія довідки ВРАГС Одеського обласного управління юстиції № 442/12-39 від 24.11.2001р.; копія витягу КП «РБТІ» з реєстру прав власності на нерухоме майно № 2370416 від 222.12.2003р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.1993р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 38, розташований по вул. Комсомольська, м. Рені Одеської області, складений 03.9.2009р. на імя ОСОБА_2; копія заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9 від 24.10.2003р.; копія довідки КП «РБТІ» від 17.09.2009р.; копія витягу КП «РБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.04.2004р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2004р., зареєстрованого в реєстрі за № 524; копія паспорту громадянина СРСР (з поміткою про подальше громадянство України) ОСОБА_9, серії VІ-ЖД № 568762, виданого ВВС Ренійського райвиконкому 30.07.1979 р.; копія постанови Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області про відмову у порушенні кримінальної справи від 29.04.2010р.; копія листа ДПІ в Ренійському районі від 07.09.2011р.; копія квитанції про сплату податку за землю від 03.01.2009р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 19.12.2011р.; копія листа Ренійської районної державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Одеській області від 23.07.2012р.; копія заяви ОСОБА_10 про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9 від 14.03.2012р.; копії правовстановлюючих документів та інвентаризаційної справи на житловий будинок № 38 в м. Рені по вул. Комсомольська; копія спадкової справи № 11/93 та копія спадкової справи № 1419/03. Матеріали цивільної справи 2-704/11 р. за позовом ОСОБА_1 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, тим, що 22.03.1989 р. померла його мати ОСОБА_8 Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, яка складається з ? частин житлового будинку № 38 з надвірними спорудами. За життя заповідального розпорядження мати ОСОБА_8 не залишила. Зазначив, що про смерть матері він не знав, так як на той час знаходився у відрядженні в Республіці Ангола, та його ніхто про смерть матері не сповістив. Подати заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців, як це було передбачено ст. 549 ЦК УРСР, він не міг з поважних причин - не знав про смерть матері та знаходився за межами України. Тому, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 27 липня 2011р. йому було надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері, дане рішення набрало чинності. На підставі цього рішення, він подав до Ренійської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері, тобто прийняв спадщину, яка складається з 3/4 частини житлового будинку, який розташований за адресою: м. Рені, вул. Комсомольська,38. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус йому відмовив у звязку з відсутністю документів, оформлених на його матір ОСОБА_8, про право власності на 3/4 частини житлового будинку, розташованого по вул. Комсомольській, 38 в м. Рені. Також, позивач пояснив, що його брат ОСОБА_9, не сповістивши інших спадкоємців першої черги, оформив свідоцтво №219 про право на спадщину, яке було видано 27 січня 1993р. , згідно з яким він став власником всього житлового будинку, який розташований по вул. Комсомольській, 38 в м. Рені Одеської області. Крім того, позивач додав, що його брат ОСОБА_9 написав заяву до Ренійської нотаріальної контори про прийняття спадщини, в якій вказав, що інших спадкоємців першої черги немає, тобто не вказав ані сестру ОСОБА_3, ані його - позивача ОСОБА_1 Тому, позивач вважає, що свідоцтво про право на спадщину, яке видано 27 січня 1993р. ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за №219, про те, що він успадкував все домоволодіння, розташоване по вул. Комсомольській, 38 в м. Рені після смерті свого батька ОСОБА_5 видано незаконно, так як спадщина, що залишилася після смерті батька, складалася з 1/2 частини спірного житлового будинку, а не з цілого будинку. Після смерті батька спадщину також прийняла його матір, яка стала власницею ? частин житлового будинку, а не лише ОСОБА_9 Про такі дії, що розгорталися навколо батьківського будинку позивач не знав, в звязку з тим, що до 2010 року проживав в ОСОБА_11. Також додав, що після смерті його брата ОСОБА_9, його племінник - ОСОБА_2, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Вважає, що це свідоцтво також є недійсним, так як видано на підставі незаконного свідоцтва №219 від 27.01.1993 року, виданого раніше його братові ОСОБА_9

У судовому засіданні були опитані свідки:

Свідок ОСОБА_3, пояснила в суді, що вона є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 та тіткою відповідача ОСОБА_2 Вона, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_8 Всі вони виросли у батьківському будинку. Її брат ОСОБА_8 прийшовши із армії, вирішив одружитися. Батько ОСОБА_1 був проти його шлюбу, тому не хотів його реєструвати у своєму будинку. Свідок додала, що вона взагалі не розуміє, як ОСОБА_8 виявився зареєстрованим у спірному будинку, оскільки батько за життя цього дуже не хотів. Після смерті батька у 1987 році свідок переїхала до батьківського будинку, оскільки матері був потрібний догляд. У цьому будинку вона прожила до 2000р. Після розлучення із своєю першою дружиною, ОСОБА_8 теж переїхав до батьківського будинку та попросив її залишити будинок, тому їй довелося піти з будинку та знімати квартиру. У неї з братом ОСОБА_8 були дуже напружені стосунки. Додала, що вона платила за всі витрати за будинок, робила ремонт. ОСОБА_12 у будинку не робив нічого, він не міг навіть цвях забити. Також пояснила, що її брат ОСОБА_1 був на похороні у батька, батько помер у нього на руках. ОСОБА_12 та вона також були на похороні батька. На похороні матері ОСОБА_13 не було, він був за кордоном, приїхав тільки на півроку після смерті. ОСОБА_13 приїжджав додому щорічно кожного літа. Після смерті матері, ані ОСОБА_1, ані ОСОБА_8 до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертались. Пояснила, що за життя її брат ОСОБА_8 не хотів ні якого спадку та вона не вірить, що це він оформив на себе спадок. Коли приїжджав ОСОБА_1, брат ОСОБА_8 ніколи йому не перешкоджав проживати у спадковому будинку, але, усе у будинку робив ОСОБА_1, її брат ОСОБА_8 жив тільки для себе.

Свідок ОСОБА_14, пояснила, що вона з 1963р. проживає навпроти спірного будинку, у неї були дружні стосунки із ОСОБА_5 та ОСОБА_8, вони допомагали один одному. Знає дуже добре, що в них було троє дітей: ОСОБА_8, ОСОБА_14 та ОСОБА_14. У спірному будинку батьки весь час жили самі, ніхто із дітей постійно там не жив, вони лише заходили в гості. Після смерті ОСОБА_15 у будинку почала жити ОСОБА_14, оскільки доглядала за мамою, але потім їй дали зрозуміти, що треба покинути будинок. ОСОБА_12 жив у будинку після того , як розійшовся із своєю дружиною. За життя батьків ОСОБА_12 у будинку не проживав. ОСОБА_13 приїжджав до дому кожного літа на 1-2 місяці, та щось робив у будинку.

Свідок ОСОБА_16, пояснила, що її батьки купили біля їх будинку земельну ділянку та побудували там будинок. Вона проживає із позивачем з 2006 р., крім того, вони сусіди, тому вона усе памятає. З 2014р. ОСОБА_13 проживає в Україні. Знає, що ОСОБА_14 приїжджав додому кожен рік. ОСОБА_13 дізнався про смерть матері через півтора року. Він приїхав із Анголи десь у грудні 1989 р. Після смерті батька в будинку жила донька ОСОБА_14, вона доглядала за матірю, оскільки та хворіла. Після смерті матері ОСОБА_17 робила у будинку ремонт. ОСОБА_12 з 1983р. жив із своєю дружиною ОСОБА_18 на квартирі по вул. 25 Чапаївської дивізії, шлюб вони зареєстрували у березні 1987 р., тому на час смерті батька - 12.08.1987р. ОСОБА_12 не жив у батьківському будинку а заходив лише у гості. За життя їх батько будував гараж. ОСОБА_12 у будинку нічого не робив, займався будинком лише ОСОБА_14, коли приїжджав на літо, то дах перекрив, то паркан та ін. У 2007р.у будинку жили цигани, вони були робочими ОСОБА_2. ОСОБА_12 помер у батьківському будинку, він прожив там біля двох років.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що у батьківському будинку проживала ОСОБА_19, але більш всіх там жив син ОСОБА_12. Він переїхав до своєї матері та жив там до своєї смерті. Додала, що добре знала їх батьків, ОСОБА_5 помер перший, після його смерті у будинку залишився ОСОБА_8 та його матір. Його матір ОСОБА_20 за життя розповідала, що ОСОБА_19 та ОСОБА_19 дасть гроші за будинок, а ОСОБА_8 залишиться у будинку. Після смерті батька ОСОБА_12 будував гараж, багато чого робив у будинку. ОСОБА_13 приїжджав кожне літо у білому костюмі, та тільки гуляв. Після смерті ОСОБА_12, за будинком слідкує ОСОБА_2 - його син.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що вона є тіткою відповідача ОСОБА_2 з яким вона у добрих стосунках. Із позивачем в неї напружені відносини. ОСОБА_12 з 1983 зі своєю родиною проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. У 1983р. її сестра дружина ОСОБА_8 поїхала до Москви. Вона переїхала жити у їх квартиру, а ОСОБА_8 переїхав до своїх батьків. У ОСОБА_8 була машина та він почав будувати там собі гараж, крім цього побудував лазню, привів до ладу паркан, басейн, водогін. У 1987 році помер його батько, а у 1989 - мати. У його батьків грошей не було для того щоб щось будувати, оскільки вони були людьми похилого віку, часто хворіли, усі гроші йшли на ліки. ОСОБА_12 їм завжди допомагав. У цей будинок свої гроші вкладав ОСОБА_8. ОСОБА_13 коли приїжджав кожне літо, завжди у білій сорочці, та тільки для того щоб відпочити та погуляти. Усі витрати по утриманню будинку ніс ОСОБА_8. На той момент ОСОБА_8 працював на мясокомбінаті, потім на винзаводі. ОСОБА_13 приїхав у березні або у червні 1989 р., тобто на похорон матері він запізнився на пару місяців. ОСОБА_13, вона бачила, що він щось робив на городі. Після смерті ОСОБА_12, ОСОБА_13 приїхав у батьківський будинок, ОСОБА_2 впустив його та сказав йому, щоб той жив стільки, скільки захоче. ОСОБА_22 почав кричати на ОСОБА_2, нібито хто він такий, тоді за її ініціативою була викликана міліція для того, щоб його вигнали з будинку до вирішення даного питання у суді, або поки вони добровільно не домовляться. Пояснила, що вона з 1983р. була начальником БТІ. ОСОБА_12 звернувся до неї після смерті батька з документами. В нього на той момент був технічний паспорт, договір забудови, на той момент ці документи були правовстановлюючими. Знає також що ОСОБА_22 був на похороні батька. На час смерті батька ОСОБА_12 жив у батьківському будинку. До своєї смерті ОСОБА_12 також жив у спадковому будинку разом із ОСОБА_23

Свідок ОСОБА_24 пояснив, що він знайомий з позивачем з дитинства, їх батьки працювали разом. З ОСОБА_8 проживали у одному будинку. Знає, що ОСОБА_8 проживав якийсь час у матері, оскільки розлучився зі своєю дружиною. Після смерті батька свідок допомагав ОСОБА_8 заливати бетонну доріжку. ОСОБА_12 зробив гараж, туалет, дах перекрив. Його брат ОСОБА_22 теж брав участь у забудові гаражу влітку коли приїжджав. ОСОБА_13 на похороні батька був, але коли померла матір його не було. Після смерті матері він приїхав через рік. Також, після смерті батьків у будинку проживала ОСОБА_19, та ОСОБА_8 після розлучення. Наразі за будинком слідкує ОСОБА_2 та ОСОБА_19, коли приїжджає.

Свідок ОСОБА_25, пояснила, що ОСОБА_8 залишився проживати у спадковому будинку. ОСОБА_13 проживав у Таллині, ОСОБА_19 проживала у своєму будинку, вона дуже часто заходила в гості до батьків. Після смерті батька у будинку залишились ОСОБА_8 та його мати ОСОБА_20. Потім ОСОБА_8 одружився. Після розлучення ОСОБА_8 повернувся у батьківський будинок та до кінця своїх днів проживав у ньому. ОСОБА_12 у цьому будинку будував гараж, лазню. ОСОБА_13 тільки міг прибрати щось, а будівельні роботи він не робив.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_5 на підставі

договору забудови від 23.04.1959р. на праві власності належав житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по вул. Комсомольська, 12-а (38 за новою нумерацією), в м. Рені. Його дружині ОСОБА_8 належала ? частина даного житлового будинку, на підставі ст. 22, 28 КпШС України, що діяв на той момент. За життя ОСОБА_5 належним йому майном на випадок своєї смерті не розпорядився, заповіту не залишив, 12.08.1987р. помер, тому спадкоємство здійснюється за законом. Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину вищезазначеного будинку. Його спадкоємцями за законом першої черги є його дружина ОСОБА_8, та діти ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_1 У встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звернулися. Однак, після смерті батька дружина спадкодавця ОСОБА_8 та його син ОСОБА_9 прийняли спадщину фактичним вступом в управління та володіння спадковим майном, тому, що на момент смерті ОСОБА_5 проживали разом із ним та після його смерті продовжували жити в будинку. Тобто, вони прийняли спадщину фактичним володінням та управлінням спадщиною у відповідності до ст. ст. 548, 549 ЦК України (у редакції 1963 р.). Таким чином ОСОБА_8 та ОСОБА_9, прийняли спадщину у вигляді ? частини спадкового житлового будинку в рівних частках.

Однак, як зясувалось у судовому засіданні, після смерті ОСОБА_8, яка померла 22.03.1989 р. спадкова справа не відкривалась. Після смерті ОСОБА_5, який помер 12.08.1987 р., відкрита спадкова справа 27.01.1993 р. за № 11/93. 27.01.1993 р. ОСОБА_9 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 38 з надвірними спорудами, розташований по вул. Комсомольській в м. Рені. Після смерті ОСОБА_9, який помер 23.06.2003 р., відкрита спадкова справа № 1419/03. 02.04.2004 р. відповідачу ОСОБА_2 видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 38 з надвірними спорудами, розташований по вул. Комсомольській в м. Рені, грошові внески у відділені Ощадбанку м. Рені, автомобіль марки ВАЗ-21063.

За даними КП Ренійське бюро технічної інвентаризації, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку розташованого за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Комсомольська, 12-а (№ 38) від 23.04.1959 р., посвідченого Ренійською нотаріальною конторою 27.04.1959 р., акту від 1959 р. про відвід земельної площі 600 кв.м. по вул. Комсомольська, 12-а в м. Рені (№ 38), затвердженого рішенням виконавчого комітету Ренійської міської ради депутатів трудящих № 117 від 08.04.1959 р., - житловий будинок № 38 розташований по вул. Комсомольській в м. Рені, належить на праві особистої власності ОСОБА_5, який помер 12.08.1987 р. Ренійським державним нотаріусом ОСОБА_26 27.01.1993 р. на імя ОСОБА_9 було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, саме на житловий будинок № 38 розташований по вул. Комсомольській в м. Рені.

Досліджуючи спадкову справу № 11/93 на майно померлого 12.08.1987 р. ОСОБА_5, суд встановив, що в заяві ОСОБА_9 від 27.01.1993 р. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, є відмітка про відсутність спадкоємців після смерті ОСОБА_5, що не відповідає дійсності, оскільки після смерті ОСОБА_5, окрім ОСОБА_9 були ще спадкоємці за законом першої черги, це позивач та відповідач ОСОБА_3, які між собою є брати та сестра, а дружина спадкодавця ОСОБА_8, на той час вже померла.

Однак, не зважаючи на це, суд зазначає, що інші спадкоємці за законом першої черги, в тому числі позивач ОСОБА_1 не звернулися у встановлений законодавством строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Тобто, якщо спадкоємці протягом вищезазначеного строку не подали заяви про прийняття спадщини або не прийняли її фактично, вони вважаються такими, що не прийняли її. Крім того, опитані усі до єдиного свідки у судовому засіданні підтвердили, що позивач ОСОБА_1 на час смерті батька був у м. Рені, у подальшому також регулярно приїздив, та ніхто йому не перешкоджав звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_5.

Із спадкової справи № 11/93 на майно померлого 12.08.1987 р. ОСОБА_5, вбачається, що ОСОБА_9 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину аж 27.01.1993, тобто майже через 6 років після смерті його батька ОСОБА_5, та 4 років після смерті матері. На той момент вже не було в живих його матері ОСОБА_8, яка за життя не вчинила ніяких дій щодо оформлення своєї частки спадщини. Тобто, виникає питання, хто заважав іншим спадкоємцям скористатись своїм правом на прийняття спадщини за цей тривалий час. Крім того, ніхто з них не звернувся до суду із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька. Тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 прийняв спадщину після смерті батька та отримав свідоцтво про право на спадщину на законних підставах.

Як зясувалось у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 подати заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців після смерті матері, як це було передбачено ст. 549 ЦК УРСР, не зміг з поважних причин - не знав про смерть матері та знаходився за межами України. Цей факт підтвердили у судовому засіданні і свідки. Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивач лише у 2011 році звернувся до суду із заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері, не зважаючи на те, що після її смерті документи на спадковий житловий будинок не були оформлені на її імя. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 27 липня 2011р. ОСОБА_1 було надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері, дане рішення не оскаржувалось та набрало чинності. Суд, звертає увагу на те, що матір позивача померла 22.03.1989р., а позивач звернувся до суду із заявою про надання додаткового строку аж через 22 роки, хоча, як усі взагалі допитані у судовому засіданні свідки пояснили, то після смерті матері позивач приїжджав у м. Рені кожен рік на 1-2 місяці. Тобто, суд приходить до висновку, що бездіяльність позивача яка тривала понад 22 роки, призвела наразі до певних юридичних проблем.

Досліджуючи матеріали цивільної справи 2-704/2011р. за позовом ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Одеської області (треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3) про надання додаткового строку для прийняття спадщини, суд встановив, що рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27 липня 2011р. було винесено у відсутності третьої особи (а по даній справі відповідача) ОСОБА_2 Як пояснив ОСОБА_2 у судовому засіданні, про дане рішення він дізнався нещодавно, та не мав можливості оскаржити вищевказане рішення, або подати заяву про його перегляд за нововиявленими обставинами, що стали відомі в ході розгляду даної справи, оскільки усі передбачені діючим законодавством процесуальні строки вже сплили. Крім того, слід зазначити, що окрім подання заяви нотаріусу на підставі цього рішення, позивач ОСОБА_1 будь-яких інших дій, спрямованих на фактичне прийняття спадщини не здійснив.

Позивач в ході судового розгляду справи надав суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати за ним право власності на спадкове майно у вигляді вже цілого житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по вул. Комсомольській, 38 в м. Рені, визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане на імя ОСОБА_9 27.01.1993р. та свідоцтво про право на спадщину за законом в частині права власності нерухомого майна, яке видано на імя ОСОБА_2 02.04.2004р., та визнати недійсними рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що факт прийняття спадщини ОСОБА_9 нотаріусом було перевірено лише за паспортом, де була помітка про прописку в спадковому будинку. Вважає, що ОСОБА_9 не проживав фактично в батьківському будинку разом з померлим батьком безпосередньо перед його смертю і після смерті, оскільки ОСОБА_9 у березні 1983 року розірвав шлюб з ОСОБА_27 ( дошлюбне прізвище Котец ) , був знятий з реєстрації в квартирі № 22 будинку № 10 по вул 25 -ї Чапаєвської дивізії м. Рені Одеської області і зареєстрований у будинку батьків, а фактично проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_18, а 27.03.1987 р зареєстрував з нею шлюб. Однією родиною вони жили до 2001р.

Однак, суд не погоджується з даним ствердженням позивача, оскільки свідки опитані у судовому засіданні: ОСОБА_25, ОСОБА_21, ОСОБА_24, ОСОБА_19, підтвердили, що ОСОБА_9 проживав у будинку на момент смерті його батька ОСОБА_5 Інші свідки неоднозначно відповідали на це питання та плутались у своїх поясненнях, оскільки пройшло дуже багато часу з того моменту. Тому, суд взяти до уваги пояснення інших свідків щодо проживання чи непроживання ОСОБА_9 на час смерті із батьком не може. В даному випадку суд, також погоджується із державним нотаріусом та перевіряє факт прийняття спадщини ОСОБА_9 ще й за відміткою у паспорті громадянина СРСР (з поміткою про подальше громадянство України)УРСР серії VІ-ЖД № 568762, згідно якого ОСОБА_9 дійсно з 12.10.1983р. та до дня своєї смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

В своїх заперечення відповідач ОСОБА_2 також вказав, що за 22 роки володіння та управління спадковим будинком його батьком та ним вони понесли чималі витрати з його утримання у належному технічному стані, витратили чималі гроші на відновлення будинку. Даний факт підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_19, які зазначили, що ОСОБА_9 побудував у спірному будинку гараж, паркан, вбиральню та ін..

Заслухавши пояснення позивача та його представника, заперечення відповідача ОСОБА_2 та його представника, показання свідків, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні уточнених позовних вимог позивача слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 померли до набрання чинності ЦК України 2003р., данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р.

Як вже зазначалося вище та було встановлено під час судового розгляду справи, ОСОБА_9 юридично не прийняв спадщину, але він фактично прийняв спадщину в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України після смерті батька на житловий будинок № 38 в м. Рені по вул. Комсомольській. Факт прийняття спадщини ОСОБА_9 після смерті батька знайшов своє належне підтвердження в ході розгляду справи. Інші спадкоємці першої черги ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_1 спадщину не прийняли.

Згідно із вимогами ст. 524 ЦК України 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. За ст. 534 ЦК України 1963р. кожен громадянин може заповісти все своє майно або його частину одній або кільком особам… Відповідно до вимог ст. 548 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається такою, що належить спадкоємцю з часу її відкриття. За ст. 549 ЦК України 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном або, якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття такої. Для прийняття спадщини встановлюється строк - шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини, якщо спадкоємець протягом вищезгаданого терміну не подав заяви про прийняття спадщини або не прийняв її фактично, він вважається таким, що не прийняв її.

ОСОБА_9 прийняв спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. 27.01.1993 р. Ренійським державним нотаріусом ОСОБА_26 на імя ОСОБА_9 було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, саме на житловий будинок № 38 розташований по вул. Комсомольській в м. Рені. Оскільки на час оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом - житловий будинок № 38 розташований по вул. Комсомольській в м. Рені, належав на праві особистої власності саме ОСОБА_5

23.06.2003р. помер ОСОБА_9 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/1 частини житлового будинку №38, який розташований за адресою: м. Рені, вул. Комсомольська 38, грошових внесків, іменних акцій ВАТ «Виноградар» та автомобіля марки «ВАЗ 21063». У встановлений законодавством шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернувся до нотаріальної контори лише його син ОСОБА_2 Інша спадкоємиця першої черги ОСОБА_10 проживала окремо від свого батька, на території іншої держави - РФ та подала заяву про прийняття спадщини також на підставі судового рішення лише 24.03.2012 р. але будь-яких інших дій щодо прийняття спадщини не здійснила та у подальшому до нотаріуса не зверталась. Таким чином, ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_9 став власником всього житлового будинку №38, який розташований за адресою: м. Рені, вул. Комсомольська. ОСОБА_2 після смерті свого батька прийняв юридично спадщину, про що державним нотаріусом Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_11, 02.04.2004 р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі під № 524, саме на житловий будинок № 38, розташований по вул. Комсомольській в м. Рені. Після отримання свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_2 зареєстрував право власності на нерухоме майно в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, тобто на сьогоднішній день він є єдиним власником спірного будинку, тому у задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 529, 548, 549 ЦК Української РСР 1963р., ст.ст. 15, 328, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р.,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник