Справа №580/2178/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бакланов Р. В.
Номер провадження 22-ц/788/1047/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 16 квітня 2015 року

у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Лебедині та Лебединському районі Сумської області до ОСОБА_3

про стягнення надміру виплаченої пенсії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м.Лебедині та Лебединському районі Сумської області звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, просило стягнути з відповідача надмірно одержану суму пенсії в розмірі 26 114 грн. 87 коп. Свої вимоги мотивувало тим, що з 12 вересня 2010 року на підставі заяви ОСОБА_3 та наданих ним документів йому була призначена пенсія за віком зі скороченням пенсійного віку на 10 років, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС. За період З 12 вересня 2010 року по 31 травня 2012 року ОСОБА_3 виплачена пенсія в розмірі 26 114 грн. 87 коп. Протоколом № 46 від 15 травня 2012 року засідання комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС Міністерства соціальної політики України, визнана безпідставною видача посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії ОСОБА_3 У зв'язку з цим, ОСОБА_3, починаючи з 01 червня 2012 року, була припинена виплата пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У результаті незаконного отримання ОСОБА_3 пенсії виникла переплата за період з 12 вересня 2010 року по 31 травня 2012 року в сумі 26 114 грн. 87 коп., яка до цього часу відповідачем не сплачена.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 16 квітня 2015 року позов Управління Пенсійного фонду України в м.Лебедині та Лебединському районі Сумської області задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Лебедині та Лебединському районі Сумської області надмірно одержану суму пенсії в розмірі 26 114 грн. 87 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 261 грн. 14 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

При цьому зазначає, що пенсія йому була призначена па підставі відповідного посвідчення, яке в період з 12 вересня 2010 року по 31 травня 2012 року не вилучалось та безпідставно виданим не визнавалось, а отже, і отримана ним на законних підставах пенсія за вказаний період не підлягає стягненню. З моменту прийняття рішення про визнання його посвідчення виданим безпідставно нарахування та виплата пенсії йому була припинена з 31 травня 2012 року, незалежно від того чи повідомлявся орган, що нараховував пенсію, що нараховував пенсію чи ні. Вважає, що суд не дослідив обставини, у зв'язку з якими посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС визнано безпідставно виданим. Таких даних фактично не збереглося, а отже його вина щодо завдання шкоди органу, який призначив пенсію, відсутня. Крім того, суд не застосував до частини суми, яка підлягала стягненню, строк позовної давності. Вважає, що отримав статус ліквідатора аварії на ЧАЕС у законний спосіб, визнання посвідчення безпідставно виданим сталося внаслідок відсутності документів, які були наявні на момент його видачі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, який апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, пояснення представника Управління Пенсійного фонду України в м.Лебедині та Лебединському районі Сумської області - Коваленко Ю.М., яка проти скарги заперечує, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в м.Лебедині та Лебединському районі Сумської області, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем того, що в результаті незаконного отримання ОСОБА_3 пенсії ліквідатора аварії на ЧАЕС виникла переплата за період з 12 вересня 2010 року по 31 травня 2012 року в сумі 26 114 грн. 87 коп., яка підлягає стягненню на його користь.

Але погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Зазначені норми права дають підстави зробити висновок про те, що виплачені надміру суми пенсії пенсіонеру можуть бути стягнуті з нього за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду чи у судовому порядку, якщо переплата пенсії виникла внаслідок зловживань чи недобросовісності з боку пенсіонера.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 12 вересня 2010 року на підставі заяви ОСОБА_3 та наданих ним документів, зокрема посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії НОМЕР_1 останньому була призначена пенсія за віком зі скороченням пенсійного віку на 10 років, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.8,11).

Протоколом № 46 від 15 травня 2012 року засідання комісії зі спірних питань з визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Міністерства соціальної політики України визнано безпідставною видачу ОСОБА_3 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії НОМЕР_1 (а.с.10).

Згідно розрахунку від 24 листопада 2014 року, наданого Управлінням Пенсійного фонду України в м.Лебедині та Лебединському районі відповідачу за період з12 вересня 2010 року по 31 травня 2012 року була зайво виплачена пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю як особі, віднесеній до 2 категорії ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС, на загальну суму 26 114 грн. 87 коп. (а.с.12).

Наведені обставини свідчать про те, що пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, ОСОБА_3 була призначена і виплачувалась на підставі посвідчення ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС (2 - категорії), виданого компетентним органом і дійсність якого на той час не викликала жодних сумнівів у сторін даного спору.

Статтею 64 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що особи, винні в порушенні вимог цього Закону, утаюванні або навмисному перекрученні відомостей про стан радіаційної обстановки або про захворюваність людей, у видачі документів, посвідчень, вчиненні будь-яких інших діянь, що призводять до незаконного одержання громадянами прав і пільг, передбачених цим Законом, несуть матеріальну, адміністративну або кримінальну відповідальність, встановлену законодавством України.

Тобто положення даної правової норми свідчать про те, що відповідальність за видачу посвідчень, зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень, що призводить до незаконного одержання громадянами прав і пільг, покладається безпосередньо на ці ж органи державної влади, організації та установи. Отже користування громадянином посвідченням, виданим компетентним органом, без визнання цього посвідчення недійсним, не свідчить про його зловживання, чи недобросовісну поведінку.

Оскільки позивач, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України не довів фактів недобросовісної поведінки ОСОБА_3 чи зловживань з його боку під час призначення і виплати йому пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, то її сума не підлягає поверненню відповідачем як виплачена йому надміру.

Суд першої інстанції в достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1,2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першоїінстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Згідно ч.4 ст.88 ЦПК України на користь ОСОБА_3 підлягають компенсації за рахунок держави понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 130 грн. 57 коп.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2, ч.3, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Лебединського районного суду Сумської області від 16 квітня 2015 року у даній справі.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м.Лебедині та Лебединському районі Сумської області до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплаченої пенсії.

Компенсувати за рахунок держави на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 130 грн. 57 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: