Справа № 357/3572/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його син ОСОБА_2, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, але оформити спадщину на частину квартири він не має змоги, оскільки правовстановлюючий документ -дублікат свідоцтва про право власності на квартиру не був зареєстрований померлим, нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, в його паспорті прізвище вказано «ОСОБА_2», а в свідоцтві про смерть сина прізвище вказано «ОСОБА_2». Позивач просив суд визнати померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 його сином, визнати за ним право власності на успадковану 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.

Представник Білоцерківської міської ради Київської області в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю та позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному, що стверджується копією свідоцтва про смерть, копією дубліката свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 23.02.1993 року, яке видане згідно з рішенням виконкому від 23.02.1993 року № 58 та рішення-доповнення від 05.05.1994 року № 142, квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В судовому засіданні також встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв його батько ОСОБА_1, який був зареєстрований і проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини АДРЕСА_2.

Наведене стверджується копією довідки КП Білоцерківської міської ради ЖЕК № 6 в матеріалах спадкової справи № 122/2015, копію якої надано суду.

З матеріалів справи також вбачається, що в оформленні спадкових прав на 1/2 частину вказаної квартири позивачу нотаріусом відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на частку квартири, який відповідає вимогам чинного законодавства на підставі ст.ст.49,50 Закону України «Про нотаріат».

Судом встановлено, що в свідоцтві про смерть спадкодавця його прізвище значиться «ОСОБА_2», а в паспорті позивача - «ОСОБА_2», в свідоцтві про народження ОСОБА_2 його батьками вказано ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

З показів свідків ОСОБА_5 -дружини брата спадкодавця та ОСОБА_6 - матері спадкодавця слідує, що померлий ОСОБА_2 -це син позивача ОСОБА_1, який проживав разом з батьком за однією адресою до дня смерті.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами стверджується той факт, що ОСОБА_2 - син позивача по справі.

Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку з втратою годувальника та ін.

За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, позивач прийняв у визначеному законом порядку спадщину після смерті сина, як спадкоємець першої черги за законом, інші спадкоємці відсутні, але оформити спадкові права на нерухоме майно у нотаріуса він не має можливості.

За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/6445, яке було діючим на час відкриття спадщини після смерті сина позивача, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць /п.1.3/.

А відповідно до п.1.4 цього Положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно -це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

А згідно ст.4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Таким чином, вказані вище нормативні акти передбачали державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна, проте виникнення права власності не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

А відповідно до п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: в т.ч. і рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, в силу приписів вищенаведених правових норм спадкодавець набув права власності на 1/2 частину вказаної вище в рішенні квартири, яке увійшло до складу спадщини, а позивач набув право на спадкування майна після смерті свого сина.

А тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи все наведене та керуючись ст.ст. 182,328, 1217, 1223, 1261,1268, 1269, 1270, 1273, 1296 ЦК України, Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 10, 60,88,209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, був сином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. М. Дмитренко