Справа № 364/309/14 Головуючий у І інстанції Моргун Г. Л.
Провадження № 22-ц/780/3038/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 22 20.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Гуля В.В., Приходька К.П.,

за участі секретаря Химинець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Гайок» на рішення Володарського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Гайок» про визнання договору оренди недійсним та зустрічним позовом Фермерського господарства «Гайок» до ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що їй належить земельна ділянка площею 4,075 га. 23 травня 2013 року державним реєстратором ДРС Володарського РУЮ Київської області було зареєстровано договір оренди земельної ділянки від 22 січня 2013 року, який нібито було укладено між ФГ «Гайок» та нею відносно належної їй земельної ділянки. Позивач стверджує, що вона не укладала та не підписувала договір оренди землі з ФГ « Гайок», а в договорі оренди в графі «Орендодавець» та в акті прийому-передачі замість її підпису стоїть підпис іншої особи.

На підставі викладеного просила суд визнати недійсним договір оренди землі з ФГ «Гайок» від 22 січня 2013 року, який зареєстровано 23 травня 2013 року державним реєстратором ДРС Володарського РУЮ Київської області (індексний номер витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 3854043) та скасувати його державну реєстрацію від 23 травня 2013 року.

На адресу Володарського районного суду 28 березня 2014 року надійшла зустрічна позовна заява ФГ «Гайок» до ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним. ФГ «Гайок» зазначає, що якщо ОСОБА_2 знала, що вона не підписувала договір оренди та не повідомила про це ФГ «Гайок», то це свідчить про те, що вона діяла з умислом та вчинила обманні дії шляхом навмисного замовчування обставин, при цьому отримуючи орендну плату.

Враховуючи викладене, ФГ «Гайок» просило суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ФГ «Гайок» та ОСОБА_2 від 22 січня 2013 року, який зареєстровано 23 травня 2013 року ДРС Володарського РУЮ Київської області як такий, що вчинений під впливом обману зі сторони ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію цього Договору від 21 січня 2013 року.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року первісний позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі між, укладений між ФГ «Гайок» та ОСОБА_2, який зареєстровано 15 травня 2013 року державним реєстратором ДРС Володарського РУЮ Київської області відносно земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

Скасувано державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного між ФГ «Гайок» та ОСОБА_2, який зареєстровано 15 травня 2013 року державним реєстратором ДРС Володарського РУЮ Київської області відносно земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено за безпідставністю вимог.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ФГ «Гайок» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було порушено процесуальний порядок призначення судової почеркознавчої експертизи, а також не враховано доводи та докази за зустрічним позовом.

Зокрема, відповідно до норм ЦК України правочин вчинений від імені юридичної особи, підписується особами, уповноваженими на це установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою, що було виконано ФГ «Гайок».

Окрім того, позивач не заперечувала проти укладення договору оренди та отримувала орендну плату за користування відповідачем земельною ділянкою. Разом з тим, всупереч умовам договору, позивач почала самостійно обробляти свою земельну ділянку.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ФГ «Гайок» просило скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні первісного позову відмовити; зустрічний позов задовольнити, визнавши недійсним догорів оренди землі, укладений між сторонами, який зареєстровано 23 травня 2015 року ДРС Володарського РУЮ відносно земельної ділянки площею 4,075 га з кадастровим № НОМЕР_1, як такий, що вчинено під впливом обману та розірвавши вказаний договір оренди, укладений між сторонами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 4,075 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Зазначений факт жодною з сторін не оспорюється та є беззаперечним.

Предметом договору у вказаних вище договорах оренди як від 22.01.2013 так і від 15.05.2013 є одна й та ж сама земельна ділянка площею 4,075 га, що належить ОСОБА_2 та була передана орендарю згідно Акт-прийому передачі об'єкту оренди ( земельної ділянки). Тому розбіжність у датах суд розцінено як описку.

Названий Договір оренди землі було зареєстровано 15.05.2013 року Державною реєстраційною службою Володарського РУЮ Київської області.

Наведені вище обставини підтверджуються також висновком експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Київській області № 312-ВКЕ від 14.04.2014 (а.с.80-101), який вказує, що підписи від імені ОСОБА_2 в графі «Орендодавець» в договорах оренди землі від 22.01.2013 та 25.05.2013, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, які було надано ОСОБА_2, ФГ «Гайок», та вилучені в реєстраційній службі Володарського РУЮ Київської області, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою (а.с.96).

Підписи від імені ОСОБА_2 в графі «Орендодавець» в договорах оренди землі від 22.01.2013 та 25.05.2013, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, які були надані гр. ОСОБА_2; ФГ «Гайок», та вилучені в реєстраційній службі Володарського РУЮ Київської області, виконані однією особою (а.с.82-101).

Згідно висновку експертів за результатами судово-почеркознавчої експертизи від 28.01.2015 № 10701/100702/14-32 (а.с.174-178), вбачається, що підписи від імені ОСОБА_2, що містяться: у розділі «Підпис сторін» в графі «Орендодавець» на четвертому аркуші у двох примірниках договору оренди землі від 22.01.2013, укладеному від імені ОСОБА_2 та ФГ «Гайок»; у рядку «підпис» в графі «Орендодавець» у двох примірниках акту прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 24.01.2013 укладеному від імені ОСОБА_2 та ФГ «Гайок», виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів.

Підписи від імені ОСОБА_2, що містяться: у розділі «Підписи сторін» в графі «Орендодавець» на четвертому аркуші у двох примірниках договору оренди землі від 22.01.2013, укладеному від імені ОСОБА_2 та ФГ «Гайок»; у рядку «підпис» в графі «Орендодавець» у двох примірниках акту прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 24.01.2013, складеному від імені ОСОБА_2 та ФГ «Гайок», виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2 (а.с. 172-178).

Задовольняючи первісний позов, суд виходив з того, що спірні договори оренди землі не відповідали волі позивача, відсутність підпису сторони у договорі власника земельної ділянки, свідчить про відсутність його волі на укладення такого договору, а тому є підставою для визнання договору оренди недійсним.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави визнання договору оренди, укладеного між сторонами, на які посилалося ФГ «Гайок» є необґрунтованими, а тому договір оренди не може бути визнано недійсним, як такий що укладений шляхом обману.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду, враховуючи наступне.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 вказаного закону України договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.16 цього ж Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

У відповідності із ст.ст. 14, 18 Закону України «Про оренду землі»,договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації та у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинитися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ст. ст. 10 та 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України, надані суду докази мають бути належними та допустимими.

Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в резолютивній частині рішення суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Гайок» відхилити.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді