справа №489/2801/15-ц
номер провадження 2/489/1660/15
Рішення Іменем України

20 травня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Лисенко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Відділ державної виконавчої служби), третьої особи - ОСОБА_4 про зняття арешту з майна

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з в якому просив зняти арешту з усього його майна, в тому числі з квартири АДРЕСА_1, який накладено постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.09.2011.

У обґрунтування вимог вказав, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист № 2-1649, виданий Корабельним районним судом м. Миколаєва 08.10.2003, про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини. У ході проведення виконавчих дій державним виконавцем була нарахована заборгованість по аліментам, у зв'язку з чим постановою від 09.09.2011 накладено арешт на все його майно. Так як заборгованість погашена повністю і на день звернення з позовом до суду заборгованості по аліментам не має, аліменти ним виплачуються щомісячно у розмірі визначеному рішенням суду, просить зняти накладений арешт.

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала з посиланням на заборгованість позивача по аліментам, яка виникла після звернення позивача до суду, відсутність гарантій сплати аліментів відповідачем в подальшому та неправомірне залучення Відділу державної виконавчої служби до участі у справі в якості відповідача.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що на виконанні в ДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1649, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 08.10.2003, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини.

09.09.2011 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від та інформацією з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 17.04.2015 накладено арешт на належну на праві власності ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з розрахунку державного виконавця станом на 01.04.2015 заборгованість позивача по аліментам становила 42246,69 грн., яку він погасив 23.04.2015, що підтвердив квитанцією від вказаної дати за № 0.0.377785421.1.

Погашення вказаної заборгованості на зазначену у розрахунку дату представник відповідача підтвердила в судовому засіданні.

Водночас, представником відповідача в судовому засіданні надано оновлений розрахунок заборгованості по аліментам згідно якого станом на 20.05.2015 за боржником ОСОБА_1 рахується заборгованість в розмірі 1257,52 грн.

Заперечуючи проти позову представник відповідача пояснила, що в ході виконавчого провадження іншого май на, на яке можливе звернення стягнення у разі не виконання позивачем рішення суду, крім квартири, не виявлено. Також не встановлено офіційного працевлаштування позивача. Сплата аліментів ним здійснювалася не регулярно із значною затримкою. Тому, звільнення майна з-під арешту, може призвести до невиконання рішення суду в наступні періоди, до досягнення дитиною повноліття та погашення заборгованості в цілому.

Положеннями частини першої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Порядок та підстави зняття арешту з майна визначені статтею 60 цього Закону.

Частиною п'ятою вказаної статті передбачено, що у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

За частиною другою статті 74 наведеного Закону у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника.

Отже, метою арешту майна боржника є забезпечення реального виконання рішення, а звернення стягнення на таке майно допускається, яка заборгованість перевищує три місяці.

Тому, з огляду на встановлені обставини, враховуючи відсутність в позивача постійного доходу, відсутність іншого майна, крім квартири, та наявність непогашеної заборгованості по аліментам на момент ухвалення цього рішення, суд не вбачає підстав для зняття арешту з квартири.

Слід також заначити, що позивачем неправомірно заявлено вимоги до Відділу державної виконавчої служби, який не може бути відповідачем у справі, оскільки не є стороною виконавчого провадження, а є державним органом на якого пов'язано обов'язок з примусового виконання рішень, у даному випадку рішення ухваленого судом на користь ОСОБА_4, від залучення якої до участі в справі в якості відповідача (співвідповідача) представник позивача відмовилася в судовому засіданні.

Керуючись статтями 10, 11, 14, 60-62, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про зняття арешту з майна - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 21.05.2015.