Справа № 371/4249/14-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О.М.
Провадження № 22-ц/780/246/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь
Категорія 22 22.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Антоненко В.І., Савченка С.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2014 року за позовом Української міської ради Обухівського району Київської області до ОСОБА_1 про внесення змін до договору оренди землі,-

встановила:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що 11 квітня 2002 року між Українською міської радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, що перебувала у комунальній власності, відповідно до якого орендар приймає в дострокове тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку розміром 510 кв.м. в районі садового товариства «Луговий» строком на 49 років зі встановленням орендної плати у розмірі земельного податку. Грошова оцінка земельної ділянки складає 5189 грн. 56 коп.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» передбачено проведення нормативної грошової оцінки земель комунальної власності не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Відповідно до рішення Української міської ради від 14 травня 2009 року «Про внесення змін до договорів оренди» ухвалено внести зміни в діючі договори оренди земельних ділянок, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради, у зв»язку з новою нормативною грошовою оцінкою земельних ділянок.

Позивач здійснив грошову оцінку земельної ділянки, що перебуває в оренді відповідача, і її вартість склала 16833 грн. Таким чином, орендна плата за земельну ділянку що знаходиться на території позивача, має становити не менше 3% від нормативної грошової оцінки земліі складає 505,02 грн. в рік з урахуванням щорічного коефіцієнту індексації».

Відповідач про необхідність укладення додаткової угоди до договору оренди повідомлений належним чином, проте ухиляється від внесення відповідних змін до договору, що завдає істотної шкоди позивачу, оскільки недоотримання відповідних коштів істотно впливає на реалізацію важливих загальноміських цільових програм, забезпечення яких є його обов'язком.

Враховуючи викладене, позивач просив суд внести зміни до договору оренди земельної ділянки укладеного між сторонами 11 квітня 2002 року щодо

нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 16833,89 грн. та щодо орендної плата за користування нею у розмірі 3% від нормативно грошової оцінки і становить 505,02 грн. в рік з урахуванням щорічного коефіцієнту індексації.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2014 року позов задоволено.

Внесено зміни до договору оренди земельної ділянки укладеного між Українською міською радою та ОСОБА_1 від 11 квітня 2002говору виклавши пункт 1.3 вказаного договору у наступній редакції:

«Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №3-21/2361 від 09.07.2014 року, виданого управлінням Держземагенства в Обухівському районі, Київської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 510 кв.м становить 16833,89 грн.», п.п.2.1 вказаного договору оренди в наступній редакції: «Орендна плата за користування земельною ділянкою встановлена в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки і становить 505,02 грн. в рік з урахуванням щорічного коефіцієнту індексації».

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з вказаним рішенням, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, невідповідність висновків суду обставинам справи, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 29 липня 2014 року він отримав без нотаріального посвідчення повідомлення позивача про необхідність внесення змін до договору оренди щодо зміни орендної плати, однак не був згоден із такими змінами, оскільки раніше сплачував орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що встановивши підстави для зміни розміру орендної плати у договорі через його невідповідність встановленому законом розміру, Українська міська рада вправі вимагати від орендаря приведення цього договору у відповідність до вимог законодавства шляхом внесення відповідних змін з метою усунення порушення сторонами договору вимог законодавства. Оскільки Закон України «Про оренду землі» передбачає, що грошову оцінку землі треба поновлювати

Колегія суддів із такими висновками погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Статтею 13 Закону України «Про оцінку земель» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено випадки обов'язкового проведення грошової оцінки земельних ділянок, зокрема, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5 - 7 років (ст. 18 Закону України «Про оцінку земель»).

Згідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, установлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення такої згоди спір вирішується в судовому порядку.

Судом встановлено, що 11 квітня 2002 року між Українською міської радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки площею 501 кв.м. за рахунок земель запасу Української міськради в районі садового товариства «Луговий», про що у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею на умовах оренди Української міської ради вчинено запис №58.

Відповідно до п.1.3, 2.1 договору, грошова оцінка земельної ділянки складала 5189 грн. 56 коп.; орендна плата складала 0,12 грн. за кв.м. в рік з урахуванням щорічного коефіцієнту інфляції.

Згідно з п.2.5 розмір орендної плати щорічно переглядається у зв»язку з інфляцією, погіршенням стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, зміни розміру ставки земельного податку та інших випадках, передбачених законодавством України.

Аналогічне положення міститься в п. 3.3 договору, згідно з яким орендодавець має право вимагати збільшення орендної плати у разі збільшення земельного податку та з інших мотивів, визначених у п.2.5 цього договору.

Станом на 9 липня 2014 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка передана в оренду ОСОБА_1, відповідно до Витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, становить 16833,89 грн. ( а.с.16).

Рішенням Української міської ради 14 травня 2009 року «Про внесення змін до договорів оренди» вирішено внести зміни в діючі договори оренди земельних ділянок, укладених Українською міською радою та фізичною чи юридичною особами, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради, в частині визначення нормативно грошової оцінки та орендної плати, яка буде визначатись у відсотках відповідно від нормативної грошової оцінки земельної ділянки орендаря.

Отже, позивач на законних підставах здійснив нормативно грошову оцінку переоцінку земельної ділянки, яка перебуває у користуванні відповідача згідно з договором оренди, з метою збільшення орендної плати за земельну ділянку комунальної власності, яка є регулюваною ціною і можливість збільшення якої передбачено в укладеному між сторонами договорі.

Відповідач неодноразово повідомлявся про зміну розміру орендної плати на земельну ділянку через засоби масової інформації (оголошення в газетах «Київська правда» №72 від 14.07.2009 року, №73 від 16.07.2009 року та «Обухівський край» №45 від 16.06.2009 року, №49 - 50 від 03.07.2009 року.

29 липня 2014 року відповідач отримав від виконавчого комітету Української міської ради пропозицію від 17.07.2014 року вих. № 1476/0/3/14 щодо укладення угоди про внесення змін до договору оренди з доданими до неї примірниками додаткової угоди у трьох примірниках, що не заперечується апелянтом (а.с.54).

Відповідно до розрахунку за №3-21/2361 розміру орендної плати за земельну ділянку площею 510 кв.м., яка надана Українською міською радою в оренду ОСОБА_1 станом 21.08.2014 року, розмір орендної плати в рік на земельну ділянку становить 505,02 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Враховуючи викладені вимоги закону колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач на виконання вимог ст.ст. 13,18 Закону України « Про оцінку землі», ст. 289 Податкового Кодексу України здійснив чергову переоцінку земельної ділянки, яка є комунальною власністю та перебуває в оренді позивача, у зв»язку з чим виникла необхідність у внесенні змін до договору оренди землі в частині орендної плати, і можливість збільшення орендної плати передбачена договором про оренду землі. Оскільки відповідач неправомірно ухиляється від переоформлення договору оренди, що призводить до неповної сплати орендної плати за орендовану земельну ділянку, на підставі ч.2 ст. 651 ЦК У країни та ст. 30 Закону України «Про оренду землі» вніс зміни у вказаний договір у судовому порядку.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів , -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді