Провадження № 22-ц/783/1966/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Брикайло М.В.,

за участю Комара А.Ю. - представника ТзОВ «АНС-Трейд»;

ОСОБА_4 - представника відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу судді Галицького районного суду міста Львова від 10 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою задоволено заяву директора ТзОВ «АНС-Трейд» про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНС-Трейд» до фізичної особи - підприємця ОСОБА_7, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про визнання права користування та усунення перешкод в користуванні майном: заборонено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_8, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії спрямовані на перешкоджання або зупинення громадської діяльності, а саме - функціонування закладу громадського харчування за адресоюАДРЕСА_1 (в подальшому - „спірні нежитлові приміщення"; а.с. 45-46).

Дану ухвалу оскаржив відповідач ОСОБА_5

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати і постановити нову - про передачу клопотання позивача про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції, покликаючись на її незаконність та необгрунтованість.

Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідачі чинять перешкоди роботі закладу громадського харчування за адресою: АДРЕСА_1

Вважає, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали не врахував предмет позову і характер спірних правовідносин та не пересвідчився в тому, чи насправді існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову (а.с. 47-50).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ухвалу судді Галицького районного суду міста Львова від 10 грудня 2014 року оскаржив лише відповідач ОСОБА_5, а відтак колегія суддів переглядає законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали лише в частині, що стосується його прав, свобод та інтересів.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" міститься роз'яснення про те, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог тощо. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів (п.4). Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Як вбачається з доводів, які наведені у позовній заяві, відповідач ОСОБА_5 (як орендодавець) передав спірні нежитлові приміщення в оренду відповідачу ОСОБА_7 (як фізичній особі-підприємцю) і саме останнім „з 01.12.2014 року ... протиправно чиняться перешкоди у користуванні приміщеннями, що є предметом договорів оренди".

Будь-яких посилань на те, що відповідач ОСОБА_5 чинить позивачу перешкоди у користуванні спірними нежитловими приміщеннями, доводи позовної заяви не містять (а.с. 3-6).

В заяві позивача про забезпечення позову також міститься посилання на те, що перешкоди позивачу у проведенні його господарської діяльності чиняться саме відповідачем ОСОБА_7 і будь-яких посилань на те, що відповідач ОСОБА_5 чинить позивачу перешкоди у користуванні спірними нежитловими приміщеннями, доводи цієї заяви також не містять (а.с. 7-8).

У мотивувальній частині оскаржуваної ухвали в порушення вимог, які передбачені пунктом 3 ч.1 ст. 210 ЦПК України, також не наведено мотивів, виходячи з яких суд дійшов висновків про необхідність накладення відповідних заборон саме на відповідача ОСОБА_5 (а.с. 45).

За вище наведених обставин оскаржувана ухвала в частині накладення відповідних заборон на ОСОБА_5 підлягає скасуванню з постановленням у цій частині нової ухвали - про відмовиу ТзОВ «АНС-Трейд» у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині вимог про накладення відповідних заборон на ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.2, 312 п.2, 314 ч.1 п.6, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу судді Галицького районного суду міста Львова від 10 грудня 2014 року про забезпечення позову в частині накладення відповідних заборон на ОСОБА_5 скасувати і в цій частині постановити нову ухвалу, якою відмовити ТзОВ «АНС-Трейд» у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині вимог про накладення відповідних заборон на ОСОБА_5.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: