Справа №489/3430/14-ц 22.01.2015 22.01.2015 22.01.2015
Провадження №22-ц/784/237/15
провадження № 22ц/784/237/2015 Головуючий у першій інстанції: Губницький Д.Г.
категорія 59 Доповідач в апеляційній інстанції: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

22 січня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В,. Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Орельській Н.М.,

за участі: представника позивача Апуневич Н.Ю.,

відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2014 року

за позовом

Управління пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в Ленінському районі м. Миколаєва до ОСОБА_5 про стягнення надміру виплаченої пенсії,

в с т а н о в и л а:

В травні 2014 року УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва звернулося з позовом до ОСОБА_5 про стягнення надміру виплаченої пенсії.

Позивач зазначав, що при призначенні відповідачу пенсії по інвалідності, останній не повідомив Управління про його реєстрацію як підприємця, в зв'язку з чим йому безпідставно виплачувалась надбавка на неповнолітніх утриманців за період з 21 грудня 2005 року по 31 серпня 2011 року, залишок якої на момент звернення до суду складає 7850 грн.49 коп.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється добровільно повертати кошти, позивач просив суд стягнути з відповідача вказаний розмір надміру виплаченої пенсії.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2014 року позов задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва 7850 грн. 49 коп. надміру отриманої пенсії та 243 грн.60 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та закрити провадження у справі, або відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що зазначена заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак з таким висновком погодитись не можна.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 50 КАС України громадяни України можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

За ч. 1 ст. 50 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону № 1058-ІV), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону № 1058-ІV Пенсійний фонд України є органом, який, зокрема, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані зведенням обліку пенсійних активів застрахованих осіб, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та виконує інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно пункту 1.1 розділу 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 (далі - Положення), управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є органами Фонду, підпорядкованими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Серед основних завдань управління, відповідно до пункту 2.1 Положення, зокрема, є: призначення (перерахунок) пенсій та підготовка документів для їх виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством; ефективне та цільове використання коштів Фонду, інших коштів, призначених для виплати пенсій, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витрачанням коштів, призначених для пенсійного забезпечення.

Згідно підпункту 5 пункту 2.2 Положення, управління відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, контролює дотримання платниками єдиного внеску вимог законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску надходження страхових внесків, єдиного внеску та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності нарахування та сплати страхових внесків, єдиного внеску, призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Як роз'яснив пленум Вищого адміністративного суду України проаналізувавши положення ст. 58 Закону № 1058-ІV у п. 16 постанови № 8 від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України є суб'єктом владних повноважень у цій сфері правовідносин, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічні роз'яснення щодо застосування положень ч. 4 ст. 50 КАС України містяться у п. 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Із матеріалів справи вбачається, що вимоги, пред'явлені УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва за цим позовом, стосуються стягнення надміру виплачених коштів в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 50 Закону № 1058-ІV.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що даний спір виник за зверненням суб'єкта владних повноважень - територіального органу Пенсійного фонду, із приводу реалізації наданих йому законом функцій, зокрема, контролю за витрачанням коштів цього фонду, та у випадку, встановленому законом.

Отже, такий спір носить публічно-правовий характер та має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини справи та помилково не застосував положення п. 1 ст. 205 ЦПК України про закриття провадження по справі.

Посилання представника позивача на те, що постановою пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 14 лютого 2014 року виключено з постанови пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20 травня 2013 року пункт 16.2., не заслуговують на увагу, оскільки таке виключення не суперечить загальним роз'ясненням, які надано пленумом в п. 16 цієї постанови щодо публічно-правового характеру правовідносин в разі пред'явлення Пенсійним фондом України позову у зв'язку зі здійсненням цим суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва вже зверталось з позовом до ОСОБА_5 про стягнення надміру виплаченої пенсії саме за правилами адміністративного судочинства. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2013 року, залишеною без зміни ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року, вказаний позов залишено без розгляду в зв'язку з пропуском строку, встановленого абз. 2 ч. 2 ст. 99 КАС України.

Таким чином, рішення підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 310 ЦПК України, із закриттям провадження по справі.

Керуючись статтями 303, 307, 310, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2014 року скасувати.

Провадження по справі за позовом Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва до ОСОБА_5 про стягнення надміру виплаченої пенсії закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: