Справа № 589/1810/15-ц
Провадження № 2/589/526/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді СІнгур В.О. серетар ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України неповнолітньої дитини без згоди батька,

третя особа Служба в справах дітей Шосткинської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить надати дозвіл для виїзду за кордон без згоди та супроводу батька ОСОБА_4, та надати дозвіл на тимчасові поїздки за межі України неповнолітньому ОСОБА_5С ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу батька.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 16.06.2003 року шлюб між нею та відповідачем у справі ОСОБА_4 розірвано. Позивач зазначає, що з моменту розлучення по теперішній час відповідач не приймав участі у вихованні дитини, не цікавився його життям та духовним розвитком, матеріально не забезпечував. Має намір надати сину можливість отримати оздоровлення за межами України та з метою розширення світогляду надати доступ до культур інших народів однак не може отримати згоду на такі поїздки оскільки відповідач знаходиться в розшуку оскільки скоїв ДТП та почав переховуватись від працівників міліції.

В судовому засіданні представник позивача доводи заяви підтримала з підстав викладених в позові.

Представник Служби у справах дітей Шосткинської міської ради в судове засідання не з»явися, належним чином повідомлений.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюб який був розірваний 16.06.2003року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 6). В шлюбі народилася дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-БП № 003448 ( а.с. 7).

Неповнолітній ОСОБА_5С зареєстрований разом зі своєю матір'ю за адресою: м. Шостка вул. Онупрієнка, 5/26, фактично проживає РФ м. Москва вул. Металугрів,1/46. Батько неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_4 знаходиться в розшуку(див. справку від 14.04.2015 р.)

Як встановлено судом, позивач у справі, мати неповнолітнього ОСОБА_3 з метою отримання дитиною всебічного та всестороннього розвитку та розширення його кругозору, має намір відвідувати інші країни. Однак відсутність згоди батька на виїзд за кордон позбавляє дитину такої можливості.

У відповідності до абз.3 ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як визнав суд у позивача відсутні гарантії отримання згоди від відповідача у вигляді оформленої нотаріально заяви про надання згоди на виїзд дитини за кордон.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. №231 (із змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають грунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

З огляду на те, що виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків передбачений чинним законодавством України та не суперечитиме інтересам неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, що було встановлено у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.155 СК України, ст. 313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. ст.10, 60, 88, 179, 209, 212, 214, 224-226, 294 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України неповнолітньої дитини без згоди батька задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасові неодноразові виїзди за кордон до ближнього та дальнього зарубіжжя неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька, ОСОБА_4, у супроводі матері ОСОБА_3, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення дитини в Україну з дня вступу рішення в законну силу до досягнення дитиною повноліття.

Надати дозвіл ОСОБА_3 без згоди батька дитини ОСОБА_4 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття.за кордон

Стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайоннний суд Сумської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_6