Справа № 367/2600/15-ц
У Х В А Л А

20 квітня 2015 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Мікулін А.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вищезазначена скарга, в якій скаржник просить скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №42626425 як таку, що неправомірно мотивована внаслідок юридично-некоректного використання неналежних нормативно-правових актів та зобовязати відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відновити виконавче провадження протягом якого досягнути повного виконання чинної постанови Ірпінського міського суду Київської області від 20.12.2010 р., зобовязати відповідача і боржника надати суду звіт про виконання судового рішення до 01.08.2015 р.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, зокрема коли справа не підсудна цьому суду.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 та частиною 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

На підставі вищевикладеного, оскільки скаржник у своїй скарзі по суті оскаржує дії субєкта владних повноважень та просить зобовязати такий субєкт вчинити певні дії, тому суд дійшов висновку, що така скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до статті 383 ЦПК України, сторона виконавчого провадження може звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця, натомість скаржником предявлено вимоги до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, а не до державного виконавця.

На підставі наведеного, керуючись статтями 121, 383, 208-210 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України повернути скаржнику.

Копію ухвали разом із скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 (пяти) днів з дня її отримання.

Суддя:

ОСОБА_2