_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4976/15
УХВАЛА

про забезпечення позову

02 вересня 2015 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Сукач П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву позивача про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання правочину недійсним, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває зазначена цивільна справа, ухвала про відкриття провадження від 31 серпня 2015 року.

Разом із позовною заявою позивач заявив вимоги про застосування у справі заходів забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна - 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 і Петрова в м. Одесі та рухомого майна - автомобіля марки «Toyota» модель «Carina», що на теперішній час зареєстровані за відповідачем, заборонити виготовлення будь-яких технічних документів в Управління Держземагентства м. Одеси та документів на отримання спадщини у Третій державній нотаріальній конторі, щодо земельної ділянки, площею 0,0977 га., яка знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Карла Лібкнехта 19, що належала ОСОБА_3.

В обґрунтування зазначеної вимоги позивач вказував на те, що наведене майно є предметом спору у справі, та з такого відповідач, дізнавшись про відкриття провадження у справі може вжити заходів щодо відчуження спірної квартири чи автомобіля. Разом з тим з наявних відомостей вбачається, що питання про спадкування зазначеної земельної ділянки ще не вирішено, та може бути вирішено за час розгляду справи судом, без врахування висновків суду щодо суті спору. З такого позивач наголошував на тому, що у майбутньому невжиття відповідних заходів забезпечення позову та настання вказаних ним обставин може ускладнити виконання рішення суду у випадку задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони в судове засідання не викликались, та щодо заявленого представником позивача клопотання, суд вказує на наступне.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. п. 1, 2 ч.1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно. Види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до наданих з приводу такого процесуального питання розяснень, що викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Так, факт звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою, сам по собі свідчить про наявність між сторонами спору, що має бути врегульовано у судовому порядку.

З матеріалів справи та наданих стороною позивача письмових пояснень вбачається, що на вирішенні суду перебуває спір щодо спадкування майна після смерті ОСОБА_3, померлого 31 березня 2009 року.

За змістом позовних вимог позивач спросить суд:

-визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом (серія ВМО №732038 від 06.11.2009 року), що видане Третьою Одеською державною нотаріальною конторою на автомобіль марки «Toyota» модель «Carina», д/н НОМЕР_1, 1997 року випуску;

-визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом (р.№5-1869, від 08.08.2014 року), що видане Третьою Одеською державною нотаріальною конторою на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 і Петрова в м. Одесі;

-визнати за позивачем право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 і Петрова в м. Одесі у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 31.03.2009 року;

-визнати за позивачем право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Toyota» модель «Carina», д/н НОМЕР_1, 1997 року випуску у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 31.03.2009 року;

Виходячи з наведених обставин та правових положень, зважаючи на надані у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9, за якими наголошено про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, суд доходить висновку про те, що тимчасове обтяження майна, яке є предметом спору шляхом застосування пропонованих позивачем заходів відповідає інтересам вирішення справи, та тимчасова неможливість переоформлення прав власності на зазначене майно, до вирішення цієї цивільної справи, істотним чином не зашкодить ані правам та інтересам сторін у справі, ані інших осіб.

При цьому суд зважаючи на те, що заяву про застосування заходів забезпечення позову розглянуто за відсутності учасників справи та їх представників, з метою забезпечення прав таких учасників - вважає за необхідне розяснити учасникам справи передбачене положеннями ст. 153 ЦПК України право на звернення до суду з заявою про скасування або заміну застосованих судом заходів забезпечення позову, шляхом подачі до суду вмотивованої заяви.

Виходячи з викладеного та керуючись положеннями ст.ст. 10, 11, 57-60, 151-153, 208-210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву позивача про застосування заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на 1/4 частину квартири за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 61, кв. 9

Накласти арешт на автомобіль марки «Toyota» модель «Carina», 1997 року виготовлення, кузов №SB164ABK10E085664, свідоцтво про реєстрацію САА-255524, д/н: ВН7451СМ.

Заборонити Управлінню Держземагентства м. Одеси та Третій Одеській державній нотаріальній конторі виготовляти будь-які технічні документи та вчиняти будь-які реєстраційні дії, дії, повязані з переоформленням прав власності, щодо земельної ділянки площею 0,0977 га., яка знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Карла Лібкнехта 19, що належала ОСОБА_3, померлому 31.03.2009 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя П.А. Прохоров