АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/710/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Шумейко О.І.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3

та Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк»

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про звільнення майна з-під арешту.

У мотивування вимог посилався на те, що 26.11.2009 року між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 26.11.2009 року між ними укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано нежитлові приміщення, загальною площею 426,1 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1

В цей же день приватним нотаріусом накладено заборону на відчуження предмета іпотеки.

23.06.2014 року до нього надійшло повідомлення від Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про накладення арешту на предмет іпотеки на підставі виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Кредит Європа Банк» та ОСОБА_5

Враховуючи те, що він позбавлений можливості звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання спору, просив суд зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві звільнити з-під арешту нежитлові приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №10) та з №1 по №13 (групи приміщень №9), загальною площею 426,1 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_2, згідно Свідоцтва про право власності (САС №245755), виданого 24.09.2008 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва, передані в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Укргазпромбанк» згідно Іпотечного договору, посвідченого 26.11.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстровим номером 1546, накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.10.2013 року (ВП 39178619).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року в задоволенні позову ПАТ «Укргазпромбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Зазначає, що ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя на звернення до суду з вимогою про звільнення майна з-під арешту.

Арешт, позбавляє його права вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення зобов'язань іпотекодавцем та права реалізувати своє першочергове право в будь-який час з моменту виникнення права на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зауважує, що чинне законодавство не пов'язує наявність права вибору способу стягнення па предмет іпотеки із наявністю порушення зобов'язання. Крім цього, станом на дату подання апеляційної скарги зобов'язання по погашенню кредиту боржником не виконано.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Зазначає, що арешт майна на даний час є незаконним заходом і завдає шкоди інтересам ПАТ «Укргазпромбанк», який є іпотекодержателем, оскільки позбавляє цей банк можливості реалізації його прав, визначених ст. 572 та ст. 589 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з"явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що 26 листопада 2009 року між ВАТ АБ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківського кредиту № 69-Ф-К/09, за умовами якого банк надав позичальнику кредиту у сумі 4326000 гривень до 25 листопада 2011 року (а.с. 3-5). Відповідно до додаткової угоди № 16 від 06 листопада 2013 року до договору про надання банківського кредиту сторонами змінено графік погашення кредиту, за яким позичальник зобов'язався погасити кредит до 25 листопада 2014 року шляхом оплати одним платежем 2296200 гривень (т.1 а.с. 22).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 26 листопада 2009 року між ВАТ АБ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий номер 1546, відповідно до якого в іпотеку банку передані нежитлові приміщення з №1 по №13 (групи приміщень 10) та з №1по №13 (групи приміщень №9), загальною площею 426,1 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 які на праві власності належать ОСОБА_2 Відповідно до п. 4 іпотечного договору з урахуванням змін, внесених договором № 2 від 28 листопада 2012 року, предмет іпотеки сторони оцінили в суму 6 518 700 грн. (т.1 а.с.23-24,27).

В день укладення іпотечного договору приватним нотаріусом накладено заборону відчуження зазначених нежилих приміщень, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (т.1 а.с. 25,28-29).

Відповідно до розрахунку заборгованості позичальника за договором банківського кредиту від 26 листопада 2009 року № 69-Ф-К/09 кінцевий термін користування кредитом є 25 листопада 2014 року. Станом на 18 листопада 2014 року поточна заборгованість ОСОБА_2 становить 2 536 200 гривень.

Звертаючись в суд з даним позовом ПАТ «Укргазпромбанк» зазначало, що Відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві накладено арешт на предмет іпотеки на підставі виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Кредит Європа Банк» та ОСОБА_5, що в свою чергу, позбавляє його можливості звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання спору, тому просив звільнити заставне майно з-під арешту.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 01 серпня 2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 24 січня 2013 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» боргу у сумі 2 111 535,56 грн. (т.1 а.с.31).

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 20 серпня 2013 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження даного майна (т.1 а.с.218).

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже, застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Таким чином, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно, разом з тим, з урахуванням приписів ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі, зокрема, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

З матеріалів справи вбачається, що право застави у ПАТ «Укргазпромбанк» виникло 26 листопада 2009 року, тоді як ПАТ «Кредит ЄвропаБанк» набуло право стягнення на підставі виконавчого листа від 24 січня 2013 року (т.1 а.с.32).

Відповідно до п. 4 іпотечного договору з урахуванням змін, внесених договором № 2 від 28 листопада 2012 року, предмет іпотеки сторони оцінили в 6 518 700 грн.

Інші докази вартості предмета іпотеки до матеріалів справи сторонами не долучені.

В суді апеляційної інстанції сторони підтвердили, що вартість предмета іпотеки становить 6 518 700 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ПАТ «Укргазпромбанк» у позичальника ОСОБА_2 за договором банківського кредиту від 26 листопада 2009 року № 69-Ф-К/09 кінцевий термін користування кредитом є 25 листопада 2014 року. Станом на 18 листопада 2014 року заборгованість ОСОБА_7 становить 2 536 200 гривень, прострочена заборгованість відсутня (т.2 а.с.50).

В свою чергу, постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 01 серпня 2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 24 січня 2013 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» боргу у сумі 2 111 535,56 грн. (т.1 а.с.31).

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що загальна сума можливих грошових вимог до відповідача ОСОБА_2 зі сторони стягувача ПАТ «Кредит Європа Банк» та іпотекодержателя ПАТ «Укргазпромбанк» є меншою, ніж вартість предмета іпотеки, погоджена сторонами в іпотечному договорі.

Враховуючи наведене, судом підставно відмовлено в задоволенні позову, оскільки право ПАТ «Укргазпромбанк» на застосування свого права, передбаченого ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» не порушується, так як оціночна вартість майна складає 6 518 700 грн., вимоги стягувача ПАТ «Кредит Європа Банк» - 2 111 535,56 грн., а вимоги ПАТ «Укргазпромбанк» становлять 2 536 200 грн., що свідчить про правомірність накладення арешту постановою Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 02.10.2013 року (ВП 39178619) та як наслідок про безпідставність позовних вимог.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, оскільки всі вони були предметом судового дослідження і суд дав їм оцінку в рішенні.

Додаткове посилання апелянтів на те, що у ПАТ «Кредит Європа Банк» також є заставне майна, на яке банк може звернути стягнення в першу чергу, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки закон надає право банку на власний розсуд визначити спосіб захисту своїх порушених прав.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: