УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви

21 травня 2015 року

суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області БЕСПАЛЬОК О.А., розглянувши матеріали заяви комунального підприємства Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Дніпропетровської обласної ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення,

в с т а н о в и л а:

КП Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Дніпропетровської обласної ради звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Згідно п.3 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження № 14 від 23 грудня 2011 року зазначено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (п.3 ст. 96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Як вбачається з наданої заяви, заявником не надано до суду доказів, що вказують на правильність і безспірність розрахунків та застосування тарифів на ці послуги тощо.

З долученого до заяви розрахунку про заборгованість по особовому рахунку не може слугувати належним доказом наявності безспірної заборгованості боржника перед заявником та доказом порушення субєктивного права заявника саме цим боржником, оскільки з доданого розрахунку вбачається, що станом на січень 2012 рік вже існувала заборгованість на суму 561 грн. 77 коп., з такої не можливо встановити з якого періоду вона виникла, а тому такий документ не може бути самостійною підставою для видачі судового наказу.

Враховуючи, що наказне провадження є спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення, вважаю за неможливе встановити у даній справі факт субєктивного права у заявника вимоги до боржника, а також факт безспірної суми заборгованості, яку просить стягнути заявник. Тому, приходжу до висновку, що має місце спір про право, що є підставою для відмови заявнику у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Одночасно суд розяснює, що заявник має право на розгляд заявлених вимог у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Керуючись ст. ст. 96, 100 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Відмовити у прийнятті заяви комунального підприємства Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Дніпропетровської обласної ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, протягом пяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК

Оригінал ухвали.