Справа № 752/3341/15-ц
Провадження № 2/752/2830/15
РІШЕННЯ

Іменем України

14.12.2015 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжнародної комерційної телерадіокомпанії "ІНФОРМАЦІЯ_1",ОСОБА_2, ОСОБА_3, про захист честі , гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації

встановив :

У лютому 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міжнародної комерційної телерадіокомпанії « ІНФОРМАЦІЯ_1», ОСОБА_2,ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, а саме просив: визнати недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права на повагу до його гідності та честі, недоторканість ділової репутації, поширену відповідачами 09 лютого 2015 року, у прямому ефірі програми «ІНФОРМАЦІЯ_3», де було висловлено ряд негативних, недостовірних та образливих тверджень, що безпосередньо стосуються позивача ОСОБА_1, як Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій , чим порушив його немайнові права як громадянина так і державного службовця. Згодом позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, в яких він вказав, що відповідачами черговий раз поширюється недостовірна та негативна інформація щодо позивача у рамках випуску телепрограми «ІНФОРМАЦІЯ_3» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1», ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В зв»язку з чим просив визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1. інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_4 року у прямому ефірі телевізійного каналу « ІНФОРМАЦІЯ_1», у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_3» ведучим проекту ОСОБА_3 та журналістом ОСОБА_4, а саме :

« П»ятниця 6 лютого, замість облаштування бомбосховищ,рятувальники демонструють парад пожежної техніки на центральній площі Запоріжжя»;

« Голова служби ОСОБА_1 не тільки керує службою порятунку, але і поставив собі на службу старі та нові корупційні схеми»;

«Збій стався у Одесі,проти ОСОБА_1 знову порушили кримінальну справу, однак «криша не протекла», то ж покарання вдалося уникнути , прикрившись поганим здоров»ям»;

« У державній службі продовжують нехтувати головним- цивільним захистом. Рятувальників ми частіше бачимо на вокзалах, за консультаціями біженців і переселенців.Говорити - то не від бомб захищати»;

«Водночас у самій Службі знаходять прилисток колишні міліціонери. Тут вона намагаються не лише уникнути покарання за злочин проти активістів Майдану, а й наповнити відомство новими каральними функціями»;

«Хоча б через сумніви в тому, що перша особа органів виконавчої влади має відповідну освіту»;

«Номер підтвердити. Де показано диплом серії НОМЕР_1. В наявності у ОСОБА_1 є диплом. В якім «НОМЕР_2» , але серія не співпадає з тим, що написано»;

Визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1. інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 року у прямому ефірі телевізійного каналу « ІНФОРМАЦІЯ_1», у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_3» ведучим проекту ОСОБА_3 та журналістом ОСОБА_4, а саме :

«Суд над нечистим на руку начальником все не розпочнеться, бо ще слідство триває, і коли воно закінчиться - невідомо».

З метою спростування недостовірної інформації у спосіб. Найбільш близький до способу ї поширення зобов»язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у найближчій передачі програми «ІНФОРМАЦІЯ_3» на телеканалі « ІНФОРМАЦІЯ_1»,у прямому ефірі здійснити особисто повідомлення та офіційно вибачитися перед»ОСОБА_1 про те, що інформація :

« П»ятниця 6 лютого, замість облаштування бомбосховищ,рятувальники демонструють парад пожежної техніки на центральній площі Запоріжжя»;

« Голова служби ОСОБА_1 не тільки керує службою порятунку, але і поставив собі на службу старі та нові корупційні схеми»;

«Збій стався у Одесі,проти ОСОБА_1 знову порушили кримінальну справу, однак «криша не протекла», то ж покарання вдалося уникнути , прикрившись поганим здоров»ям»;

« У державній службі продовжують нехтувати головним- цивільним захистом. Рятувальників ми частіше бачимо на вокзалах, за консультаціями біженців і переселенців.Говорити - то не від бомб захищати»;

«Водночас у самій Службі знаходять прилисток колишні міліціонери. Тут вона намагаються не лише уникнути покарання за злочин проти активістів Майдану, а й наповнити відомство новими каральними функціями»;

«Хоча б через сумніви в тому, що перша особа органів виконавчої влади має відповідну освіту»;

«Номер підтвердити. Де показано диплом серії НОМЕР_1. В наявності у ОСОБА_1 є диплом. В якім «НОМЕР_2» , але серія не співпадає з тим, що написано»;

«Суд над нечистим на руку начальником все не розпочнеться, бо ще слідство триває, і коли воно закінчиться - невідомо».

З метою спростування недостовірної інформації зобов»язати відповідачів здійснити повідомлення в ефірі програми «ІНФОРМАЦІЯ_3» шляхом зачитування ухваленого у даній справі рішення , зокрема в повному обсязі резолютивної частини Рішення , протягом одного місяця з дня набрання Рішенням законної сили .

Стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача витрати на компенсацію його лікування в розмірі 118356,79 грн. , витрати на компенсацію за проїзд в розмірі 6598,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 2000000,00 грн.,оскільки поширена інформація, на думку позивача, має негативний характер, оскільки дискредитує позивача як законослухняного громадянина і державного службовця.

У судовому засіданні представник позивача та сам позивач позовні вимоги підтримав повністю та просили їх задовольнити за обставинами викладеними в позовній заяві .

Відповідач , представник « ІНФОРМАЦІЯ_1», та представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не визнали, надали письмові заперечення.

Зазначили, що вказані коментарі та вислови щодо позивача є оціночними судженнями, зробленими під час обговорення діяльності Державної служби України з надзвичайних ситуацій. Крім того вказала , що позивач не надав докази , які б стверджували, що інформація наведена у позові є недостовірною, крім того позивачем не надано належних і допустимих доказів поширення інформації . З урахуванням наведеного, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом встановлено, що у ІНФОРМАЦІЯ_4 року у прямому ефірі телевізійного каналу « ІНФОРМАЦІЯ_1», у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_3» ведучим проекту ОСОБА_3 та журналістом ОСОБА_4,було висловлено наступну інформацію , а саме :

« П»ятниця 6 лютого, замість облаштування бомбосховищ,рятувальники демонструють парад пожежної техніки на центральній площі Запоріжжя»;

« Голова служби ОСОБА_1 не тільки керує службою порятунку, але і поставив собі на службу старі та нові корупційні схеми»;

«Збій стався у Одесі,проти ОСОБА_1 знову порушили кримінальну справу, однак «криша не протекла», то ж покарання вдалося уникнути , прикрившись поганим здоров»ям»;

« У державній службі продовжують нехтувати головним- цивільним захистом. Рятувальників ми частіше бачимо на вокзалах, за консультаціями біженців і переселенців.Говорити - то не від бомб захищати»;

«Водночас у самій Службі знаходять прилисток колишні міліціонери. Тут вона намагаються не лише уникнути покарання за злочин проти активістів Майдану, а й наповнити відомство новими каральними функціями»;

«Хоча б через сумніви в тому, що перша особа органів виконавчої влади має відповідну освіту»;

«Номер підтвердити. Де показано диплом серії НОМЕР_1. В наявності у ОСОБА_1 є диплом. В якім «НОМЕР_2» , але серія не співпадає з тим, що написано».

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у прямому ефірі телевізійного каналу « ІНФОРМАЦІЯ_1», у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_3» ведучим проекту ОСОБА_3 та журналістом ОСОБА_4,, було висловлено наступну інформацію а саме :

«Суд над нечистим на руку начальником все не розпочнеться, бо ще слідство триває, і коли воно закінчиться - невідомо».

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач займав посаду Голови державного органу - Державної служби України з надзвичайних ситуацій. На момент виходу першого ефіру ОСОБА_1 обіймав вказану посаду.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 Європейської конвенції з прав людини захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість.

Тому, доводи позивача про недостовірність інформації наступного змісту: « П»ятниця 6 лютого, замість облаштування бомбосховищ,рятувальники демонструють парад пожежної техніки на центральній площі Запоріжжя»;

« У державній службі продовжують нехтувати головним- цивільним захистом. Рятувальників ми частіше бачимо на вокзалах, за консультаціями біженців і переселенців.Говорити - то не від бомб захищати»;

« У державній службі продовжують нехтувати головним- цивільним захистом. Рятувальників ми частіше бачимо на вокзалах, за консультаціями біженців і переселенців.Говорити - то не від бомб захищати»;

«Водночас у самій Службі знаходять прилисток колишні міліціонери. Тут вона намагаються не лише уникнути покарання за злочин проти активістів Майдану, а й наповнити відомство новими каральними функціями»;

«Водночас у самій Службі знаходять прилисток колишні міліціонери. Тут вона намагаються не лише уникнути покарання за злочин проти активістів Майдану, а й наповнити відомство новими каральними функціями»;є безпідставними, оскільки з вказаної інформації взагалі не можна зрозуміти, що мова йде саме про ОСОБА_1 .

Крім того, доводи позивача про недостовірність інформації наступного змісту: « Голова служби ОСОБА_1 не тільки керує службою порятунку, але і поставив собі на службу старі та нові корупційні схеми»;

«Збій стався у Одесі,проти ОСОБА_1 знову порушили кримінальну справу, однак «криша не протекла», то ж покарання вдалося уникнути , прикрившись поганим здоров»ям»;

«Хоча б через сумніви в тому, що перша особа органів виконавчої влади має відповідну освіту»;

«Номер підтвердити. Де показано диплом серії НОМЕР_1. В наявності у ОСОБА_1 є диплом. В якім «НОМЕР_2» , але серія не співпадає з тим, що написано».

«Суд над нечистим на руку начальником все не розпочнеться, бо ще слідство триває, і коли воно закінчиться - невідомо», така інформація взята з контексту виступу «таємного агента» та її необхідно оцінювати виключно як його слова .

Зі змісту ст.ст. 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи вбачається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати (п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року).

Оскільки, ОСОБА_1 посаду Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій, то він був публічною особою, у зв'язку з чим підлягав ретельному громадському контролю і потенційно міг зазнати гострої та сильної громадської критики з приводу того, як він виконував або виконує свої функції.

Тому, судження, висловлені на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1»,під час ефірів програми «ІНФОРМАЦІЯ_3» з приводу діяльності позивача як керівника Державної служби України з надзвичайних ситуацій , містять гостру критику діяльності позивача та не є фактичними твердженнями, а оціночними судженнями.

До такого висновку суд дійшов з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд). Зокрема, рішенням від 21 лютого 2012 року у справі «Тушалп проти Туреччини» Європейський суд встановив, що навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли були визнані провокативними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому, Європейський суд підкреслив, що використання, навіть, «вульгарних фраз» само по собі не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто «стилістичним цілям», оскільки «стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий захищений разом зі змістом вираження».

Рішенням Європейського суду від 15 березня 2011 року у справі «Отехі Мондрагон проти Іспанії» відзначено, що коментарі заявника проти короля Іспанії були зроблені у контексті політичної дискусії, яка має громадський інтерес. Висловлювання були зроблені під час прес-конференції, а відтак заявник не міг переформулювати, перефразувати свої слова чи взяти їх назад до того моменту, як вони були поширені.

Рішенням Європейського суду від 23 червня 2009 року у справі «Бодрожич та Вуїін проти Сербії» вказано, що свобода вираження поглядів, яка захищена ч. 1 ст. 10 Конвенції утворює одну із фундаментальних цінностей у демократичному суспільстві. Причому, це стосується не лише тієї «інформації» чи «ідей», які «приємно» отримувати та які не є образливими, а також тих, які є шокуючими чи такими, що викликають занепокоєння. При цьому, суд зауважив, що приватні особи «роблять себе відкритими» для «публічної перевірки» тоді, коли виступають на «арену публічних дебатів».

Рішенням Європейського суду від 29 червня 2005 року у справі «Соколовські проти Польщі» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду за ч. 2 ст. 10 Європейської конвенції з прав людини можливості обмеження політичної дискусії, дебатів з питань суспільного інтересу є мізерним, адже свобода вираження поглядів утворює одну із важливих засад демократичного суспільства та є основною умовою для його прогресу і самореалізації кожної особи.

Отже, поширена інформація відповідачами про позивача містить оціночні судження відповідача відповідно до ст. 277 ЦК України, зокрема автором використано висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, оскільки мають характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій тощо). А тому, такі оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач, будучи публічною особою, мав би усвідомити, що він самостійно та свідомо відкриває себе для критики, яка у демократичному суспільстві може цілком правомірно здійснюватись у формі, яка не є обов'язково приємною для позивача, навіть, шокуючою.

При цьому, позивач, обіймаючи посаду Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в той час, коли держава Україна була втягнута у збройний конфлікт, на території якої фактично відбуваються військові дії, був обізнаний з колом питань та проблем щодо забезпечення військових та населення засобами захисту, чи іншим. Вказані питання становлять великий інтерес не тільки для України, а і активно обговорюються у міжнародному середовищі.

Крім того, позивач мав бути готовий до того, що критика на його адресу може бути зроблена у спосіб та за стилем, які не будуть схвальними для позивача.

Слід зазначити, що зі змісту поширеної інформації не вбачається, що така інформація ганьбить честь та гідність позивача, завдає шкоди його діловій репутації.

Позивачем не доведено, що розповсюджена інформація призвела до негативних наслідків, що дискредитує його як державного службовця.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону суд не вбачає підстав для задоволення позову.

В зв'язку з цим, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачами їм не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 297, 299, 277 ЦК України, ст.ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 10, 15, 88, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Вирішив :

Позов ОСОБА_1 до Міжнародної комерційної телерадіокомпанії "ІНФОРМАЦІЯ_1",ОСОБА_2, ОСОБА_3, про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення . Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Суддя :