пр. № 2/759/643/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді І.В.П»ятничук,

при секретарі: Р.О.Колодій, Р.Г.Ковтун,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просив постановити рішення про стягнення з відповідачів в солідарному порядку кошти в розмірі 10000 доларів США, що становить в еквіваленті 134341 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказував суду на те, що він-ОСОБА_1 є сертифікованим ріелтором, членом Асоціації фахівців нерухомості (ріелторів) України, працює як суб»єкт підприємницької діяльності-фізична особа на ринку нерухомості, надаючи послуги агенції нерухомості, тобто будь-які супровідні та посередницькі функції з питань купівлі-продажу нерухомого майна. В 2013 р. до нього, як до фахівця з нерухомості звернувся директор ТОВ «Комерційно-виробничий центр 2005» ОСОБА_3 з проханням знайти покупця на майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 який належить ТОВ «Комерційно-виробничий центр 2005», в якому засновником з часткою 92,3% є ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_3 гарантував йому оплату ріелторської винагороди, майже рік він-позивач займався пошуком покупців вказаного об»єкту, не отримувавши від ОСОБА_3 жодних коштів, шляхом складних пошуків він знайшов чоловіка який представився ОСОБА_4 і він виступав як представник ОСОБА_2 з даними особами було узгоджено ціну комплексу 340000 доларів США, обумовлена вартість та сплаті ріелторської винагороди що становить 10000 доларів США, про що 27.01.2014 р. було укладено договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в якому зазначено, сума винагороди та визначена дата проведення угоди до 22 лютого 2014 р. Однак, у визначений термін угода укладена не була, покупці пояснювали це тим, що вони не можуть зняти депозитні кошти, а тому дата укладання угоди відкладалась, однак відмови в укладанні угоди не було, тому він, як ріелтор і надалі працював над даною угодою, проводив перемови, розрахунки рентабельності придбання майнового комплексу з врахуванням можливої оренди даних приміщень, однак в подальшому ОСОБА_2 через ОСОБА_4 відмовилась проводити оплату послуг ріелтора, вказуючи на те. що оплату даних послуг повинен проводити ОСОБА_3, однак в липні 2014 р. ОСОБА_3 також відмовився укладати угоду з ОСОБА_2 оскільки вона не виконує свої зобов»язання як покупець, та запропонував шукати нових покупців, однак в подальшому з інформації отриманої з державного реєстру юридичних осіб йому-позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 передав всі права на даний майновий комплекс ОСОБА_2, яка визначена керівником підприємства ТОВ «Комерційно-виробничий центр 2005», а сам ОСОБА_3 зазначений підписантом. Враховуючи те, що ОСОБА_1 виконав всі права та обов»язки як ріелтор щодо продажу вказаного майнового комплексу однак зі сторони відповідачів зобов»язання не виконані, тому посилаючись на ст.ст. 626-632, 901, 903 ЦК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, вказуючи на обставини справи викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на обставини справи викладені в запереченнях на дану позовну заяву ( а.с. 36-37).

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечував, вказуючи на те, що між ним та позивачем взагалі не укладалось жодних угод, позивач дійсно йому надавав послуги по отриманню кредиту та консультував з приводу продажу майнового комплексу, однак належним чином роботу не виконав, тому вважав що він особисто жодних коштів позивач не винен.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 902 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ( а.с. 5) 06.02.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про оплату рієлторських послуг, відповідно до умов даного договору, замовник - ОСОБА_2 сплачує виконавцю ОСОБА_1 повний комплекс рієлторськиї послуг по підготовці, організації та правовому супроводу щодо укладання цивільно-правової угоди про передачу прав власності на об»єкт нерухомості - майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1, з вартістю об»єкта - 340000 доларів США, відповідно до п. 2.1 договору оплата рієлторських послуг виконавця здійснюється замовником після укладання цивільно-правової угоди про передачу права власності на об»єкт нерухомості одночасно з розрахунками по ньому між покупцем та продавцем, за домовленістю сторін оплата послуг ріелтора становить в еквіваленті 10200 доларів США. За згодою сторін в доповнення до п.2.2 визначено що вартість послуг ріелтора становить 10000 доларів США. Також визначено, що основна угода повинна бути укладена в строк до 22.02.2014 р.

Однак, як вказує позивач, відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконав, грошові кошти позивачу не сплатив.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України)

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Главою 63 ЦК України визначено загальні положення стосовно зобов'язань з надання послуг.

Відповідно до ст. 901 цього Кодексу за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (стаття 905 ЦК України).

Також відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають, зокрема, з договорів (ч. 2 ст. 509, п. 1) ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи те, що 06.02.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про оплату рієлторських послуг, яким визначено умови даного договору, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даних договорів.

Однак, відповідач ОСОБА_3 з якого позивач просить стягнути в солідарному порядку суму заборгованості взагалі не був стороною даного договору, тому у суду немає жодних підстав вважати що між позивачем та вказаною особою досягнуто умов даного договору, узгоджено вартість оплати послуг позивача, строк виконання обов»язання.

Враховуючи наведене суд не вбачає жодних підстав для стягнення даної суми з відповідача ОСОБА_3

Щодо стягнення суми боргу з ОСОБА_2 слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає доведеним те, що сторонами договору визначено кінцеву дату укладання угоди - 22.02.2014 р., однак жодним чином не доведено, що дата укладання угоди з згоди сторін договору відкладалась на інший час.

Крім того жодним чином не доведено, що позивачем виконано умови договору, п.1.1 відповідно до умов якого, замовник - ОСОБА_2 сплачує виконавцю ОСОБА_1 повний комплекс рієлторськиї послуг по підготовці, організації та правовому супроводу щодо укладання цивільно-правової угоди про передачу прав власності на об»єкт нерухомості - майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1, позивачем не надано суду доказів на підтвердження виконання даних робіт ( акт виконаних робіт).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач не довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України суд вважає доцільним стягнути з позивача недоплачену суму судового збору в розмірі 1099 грн. 81 коп.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 638, 901, 902 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 28, 29, 30, 57-58, 60, 88, 197, 208-209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про відшкодування шкоди - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави недоплачену суму судового збору в розмірі 1099 грн. 81 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при проголошенні рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя :

ун. № 759/16346/14-ц

пр. № 2/759/643/15

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді І.В.П»ятничук,

при секретарі: Р.О.Колодій, Р.Г.Ковтун,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 209, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про відшкодування шкоди - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави недоплачену суму судового збору в розмірі 1099 грн. 81 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при проголошенні рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя :