АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Голуба Віктора Федоровича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/12134/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кондратенко О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі по тексту - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), третя особа: ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 6 915,20 доларів США строкового банківського вкладу, 3% річних у розмірі 76,16 доларів США, а всього 6 991,36 доларів США.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у дохід держави судовий збір в сумі 1 543 грн. 20 коп.

Не погодившись із таким рішенням суду, Голуб В.Ф. в інтересах ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_3, як первісним кредитором особисто не було виконано умови договору банківського вкладу, щодо звернення до банку з заявою про повернення суми вкладу та процентів за вкладом шляхом виплати готівки. Звертає увагу на те, що п. 5 постанови Правління Національного банку України № 758 від 01 грудня 2014 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» та пп. 6.10 постанови Правління Національного банку України № 160 від 03 березня 2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» передбачено обмеження виплати готівкових коштів в іноземній валюті в межах 15 000,00 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Також на думку апелянта договір відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року було укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з метою збільшення відповідальності держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При цьому, сторонами вказаного договору не було визначено розмір прав вимоги, які ОСОБА_3 були відступлені ОСОБА_2, що унеможливило виконання банком вимог останньої. Крім того, ОСОБА_2 не було надано доказів на підтвердження того, що первісним кредитором було повідомлено банк про відступлення права вимоги. Також ОСОБА_2 не було надано належних доказів про пред'явлення нею до банку вимоги про повернення частини вкладу. На думку апелянта суд дійшов помилкового висновку про стягнення 3% річних в сумі 76,16 доларів США, оскільки лист з вимогою повернення частини вкладу та відсотків було направлено без опису вкладення, а тому він не може бути належним доказом направлення саме листа вимоги повернення частини вкладу.

В суді апеляційної інстанції Мухін А.М. в інтересах ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважали, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання особисто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, забезпечили явку в судове засідання своїх уповноважених представників, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30 січня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заява № 335816/2269/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті, за умовами якого, ОСОБА_3 зобов'язався внести на вкладний рахунок № 2635.1.042819.005 грошові кошти в сумі 33 200,00 доларів США, на строк з 30 січня 2014 року по 04 лютого 2015 року зі сплатою 11,00 % річних (а.с.50).

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору нарахування процентів здійснюється банком у порядку, визначеному п.4.1.3. основних умов. Капіталізація процентів, нарахованих на вклад, не проводиться. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, відкритий у банку № 2638.3.042819.006.

Згідно з умовами укладеного договору, ОСОБА_3 вніс на вкладний рахунок, відкритий у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти в сумі 33 200,00 доларів США, що підтверджується квитанцією № 789/1027 від 30 січня 2014 року (а.с.51).

16 червня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено договір-заява № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті, за умовами якого, ОСОБА_3 зобов'язався внести на вкладний рахунок № 2630.0.042819.001 грошові кошти в сумі 34 576,00 доларів США, на строк з 16 червня 2014 року по 16 січня 2015 року зі сплатою 12,10 % річних (а.с.5).

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору нарахування процентів здійснюється банком у порядку, визначеному п.4.1.3. основних умов. Капіталізація процентів, нарахованих на вклад, не проводиться. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, відкритий у банку № 2638.8.042819.001.

Згідно з п.6 зазначеного договору після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положенням п.5.2. основних умов.

Пунктом 5.2. основних умов передбачено, що, у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з страхового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу, визначеного договором-заявою. Вказану письмову вимогу вкладник зобов'язаний надати банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається банком, а другий - повертається вкладнику з відміткою банку про отримання письмової вимоги. У зазначеній письмовій заяві вкладник обов'язково зазначає спосіб повернення вкладу: видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок (із вказанням у заяві повних реквізитів рахунку для перерахування). Якщо день повернення суми вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться банком проводиться на наступний робочий день.

Відповідно до абз.4 п.5.2. основних умов, у випадку, коли вкладник надав банку письмову вимогу про отримання суми строкового вкладу шляхом видачі готівки, але не вимагає отримання строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного договором-заявою, або останнього з строків, на який продовжено розміщення строкового вкладу, договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу та нарахування процентів на суму вкладу на вимогу після закінчення вказаного строку за період подальшого знаходження коштів у користуванні банку здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу, розмір якої встановлено тарифами банку та є чинним у період заходження коштів на вкладі на вимогу. Для обліку цих коштів вкладник підписанням договору-заяви уповноважує банк: відкрити вкладникові рахунок на вимогу, та не пізніше наступного робочого дня після закінчення стоку розміщення строкового вкладу, визначеного договором-заявою, або останнього з строків, на який продовжено розміщення строкового вкладу, перерахувати суму вкладу зі строкового вкладного рахунку та суму нарахованих на вклад процентів ( суму нарахованих на вклад, але не виплачених процентів ) з рахунку для нарахування процентів за вкладом на рахунок на вимогу та після зазначеного перерахування закрити строковий вкладний рахунок та рахунок для нарахування процентів за вкладом. Розмір вкладу на вимогу складається із суми вкладу із суми процентів, нарахованих на вклад (суми процентів, нарахованих на вклад, але не виплачених вкладникові).

Відповідно до заяви ОСОБА_9. від 16 червня 2014 року, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було перераховано з вкладного рахунку № 2620.1.002.840/2620.7.042819.007 грошові кошти в сумі 34 576,00 доларів США на вкладний рахунок № 2630.0.042819.001, відкритий на підставі договору № 335816/47079/7-14 від 16 червня 2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» (а.с.49).

08 грудня 2014 року ОСОБА_9 звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про відміну функції автопролонгації по депозитному договору № 335816/47079/7-14 від 16 червня 2014 року на суму 34 576,00 доларів США до подальших його розпоряджень по даному договору (а.с.78).

04 лютого 2015 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_9 відступив ОСОБА_10 свої права вимоги до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором-заявою № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16 червня 2014 року, укладеного між ОСОБА_9 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с.6).

Відповідно до п. 1.2 договору про відступлення права вимоги, за цим договором ОСОБА_10 одержує право (замість ОСОБА_9) вимагати від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» належного виконання зобов'язань за основним договором щодо повернення частини вкладу у розмірі 6 915,20 доларів США, що на момент укладення даного договору та за курсом НБУ становить 115 691,30 грн. та процентів, нарахованих на всю суму вкладу за основним договором у відповідності до умов основного договору.

На виконання вимог п. 2.2 вказаного договору 05 лютого 2015 року ОСОБА_9 направив ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомлення про укладення договору про відступлення права вимоги (а.с.7).

Того ж дня ОСОБА_10 направила до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вимогу про виплату їй частини вкладу, внесеного на підставі договору-заяви № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16 червня 2014 року у розмірі 6 915,20 доларів США разом із нарахованими відсотками (а.с.7). Проте, банк вказану заяву залишив без відповіді та виконання.

В березні 2014 року ОСОБА_10. звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь вклад у розмірі 6 915,20 доларів США, відсотки за договором у сумі 387,42 доларів США, 3% річних у сумі 76,73 доларів США.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_10, стягнувши з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_10 банківський вклад у розмірі 6 915,20 доларів США та 3% річних у сумі 76,16 доларів США.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Таким чином, установивши, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором-заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16 червня 2014 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з останнього суми вкладу та 3% річних.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного банку України №758 від 01 грудня 2014 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» та пп. 6.10 Постанови Правління Національного банку України №160 від 03 березня 2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» передбачено обмеження виплати готівкових коштів в іноземній валюті в межах 15 000,00 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу укладеного депозитного договору є цивільно-правовими за своїм змістом. У розумінні норм ЦК України спір стосовно невиконання зобов'язань за угодою (договором) вирішується судом відповідно до вимог чинного законодавства України.

Тобто, саме відповідач як сторона за договором-заявою № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16 червня 2014 року, всупереч положенням цивільного законодавства не виконує свої договірні зобов'язання, чим порушує суб'єктивне право позивача на розпорядження належними йому коштами.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства становить Конституція України, а основним актом цивільного законодавства є Цивільний Кодекс України. Згадані норми встановлюють ієрархічність системи цивільного законодавства, відповідно до якої норми Постанови НБУ не можуть мати пріоритету перед Конституцією України, статтею 41 якої закріплено право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Протокол до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод(зі змінами, внесеними Протоколом №11 (994-536) гарантує кожній фізичній особі право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Дії ж відповідача, спрямовані на обмеження вільного розпорядження належними позивачу коштами, порушують основні принципи цивільного законодавства, а саме: свобода договору, обов'язковість його виконання та належним чином.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторонами договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року не було визначено розмір прав вимоги, зокрема розмір процентів, які ОСОБА_3 відступив ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Так пунктом 1.2 вказаного договору було визначено, що ОСОБА_2 має право вимагати від банку належного виконання зобов'язаньза основним договором щодо повернення частини вкладу у розмірі 6 915,20 доларів США, що на момент укладення даного договору та за курсом НБУ становить 115 691,30 грн. та процентів, нарахованих на всю суму вкладу за основним договором у відповідності до умов основного договору. Тобто, сторонами договору було погоджено як розмір частини вкладу щодо якої відступалося право вимоги так і розмір процентів, який визначено умовами основного договору.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що договір відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року було укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з метою збільшення відповідальності держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки вказане є лише припущенням апелянта та не спростовує правильності висновків суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення 3% річних в сумі 76,16 доларів США, оскільки лист з вимогою повернення частини вкладу та відсотків було направлено без опису вкладення, а тому він не може бути належним доказом направлення саме листа вимоги повернення частини вкладу є безпідставними та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Інших доводів в частині спростування правильності висновків суду першої інстанції щодо стягнення 3% річних апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Голуба Віктора Федоровича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Т.І.Побірченко