Справа № 709/1341/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2015 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді Цибра Н. В.

за участю секретаря Петраш Т.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Чорнобай цивільну справу за позовом ПАТ"Банк"Київська Русь" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Банк "Київська Русь" про захист прав споживача, стягнення банківського вкладу та процентів ,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 20 лютого 2015 року ПАТ"Банк"Київська Русь" та відповідач ОСОБА_2 уклали кредитний договір №13858-49.3-15-2, відповідно до якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 411140 грн. стркоом з 20 лютого 2015 року до 10 квітня 2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 27 % річних

Пунктом 2.1.1 кредитного договору передбачено обов"язок позичальника щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, за який вони нараховані, сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом.

Пунктом 2.2 кредитного договору встановлено обов"язок позичальника здійснити остаточне погашення кредиту, процентів за його користування, можливих штрафних санкцій та інших платежів, передбачених кредитним договором, не пізніше 10 квітня 2015 року

В порушення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 станом на 25 травня 2015 року має заборгованість за кредитом 437884 грн. 43 коп., яка складається з :

- прострочена заборгованість по кредиту - 411140 грн.;

- прострочена заборгованість по процентах- 12469 грн. 37 коп.;

-30 % за невиконання умов кредитного договору, передбачені п. 7.2 кредитного договору,- 14275 грн. 06 коп. .

Мотивуючи тим, що відповідач порушив умови договору щодо сплати кредиту у визначений термін, в звязку з чим утворилась заборгованість, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду позов до ПАТ "Банк "Київська Русь" про захист прав споживача, стягнення банківського вкладу та проценітв, посилаючись на те, що 12 вересня 2014 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір №102405-49.3 банківського вкладу в національній валюті "Супер-вклад".

Відповідно до договору ОСОБА_2 надав банку на зберігання кошти у формі депозитного вкладу в сумі 432780 грн. під процентну ставку в розмірі 24% річних терміном до 14 квітня 2015 року.

Мотивуючи тим, що строк розміщення вкладу закінчився, продовжувати термін договору він не має наміру, тому звернувся до банку з вимогю повернути вкладені кошти, але банк не повернув ні кошти, ні частково невиплачені процети, позивач просив суд стягнути з банку на його користь за договором №102405-49.3 банківського вкладу в національній валюті "Супер-вклад" від 12 вересня 2014 року грошові кошти в сумі 432780 грн., 12805 грн. 55 коп. невиплачених процентів та 2495 грн. 58 коп. пені, всього 448080 грн. 83 коп.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду від 14 серпня 2015 року вказані справи об"єднані в одне провадження.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримали заявлені позовні вимоги та просили задоволити повністю.

Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення банківського вкладу та відсотків заперечили, посилаючись на те, що 19 березня 2015 року Правлінням Національного Банку України прийнято рішення про віднесення ПАТ "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь".

У спірних правовідносинах позивач ОСОБА_2 виступає кредитором, а відповідач ПАТ "Банк "Київська Русь" боржником, і, оскільки , позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення належних позивачеві на праві приватної власності грошових коштів у період запровадження у банку тимчасової адмінстрації , виконання зазначеної операції банком обмежується положеннями п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Мотивуючи тим, що відповідно до ч.3 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вимоги за зобов"язаннями банку , що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред"являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаться в сьому чергу відповідно до ст.52 цього Закону, позовні вимоги ОСОБА_2 просять залишити без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти позову ПАТ "Банк "Київська Русь" та пояснила, що з метою забезпечення .виконання умов кредитного договору №13858-49.3-15-2 від 20 лютого 2015 року між банком та ОСОБА_2 20 лютого 2015 року був укладений договір застави №13899-101, за яким ОСОБА_2 передав, а ПАТ "Банк "Київська Русь" прийняв в заставу майнові права за договором банківського вкладу в сумі 432780 грн. В зв"язку з цим представник позивача подала заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, посилаючись на те, що депозит, який банк зобов"язаний повернути ОСОБА_2, перевищує суму кредиту на 10196 грн. 40 коп.

Так як банк знаходиться в стадії ліквідації, відповідно до п.8 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку встановлено обмеження щодо зарахування зустрічних однорідних вимог. За правовідносинами, які виникли між сторонами, боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов"язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитним договором, викючно з урахуванянм того, що за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; коти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачене умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Враховуючи те, що вимоги сторін є зустрічними, за приписом ст.610 ЦК України вони повинні бути зараховані, представник відповідача просила суд зобов"язання між сторонами за кредитним договором та за договором банківського вкладу припинити.

Вказані обставини підтверджуються копією рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів, копією паспорта відповідача, копією кредитного договору №13858-49.3-15-2 від 20 лютого 2015 року, копією заяви на видлачу готівки, копієюплатіжного доручення, розрахунком заборгованості по кредиту.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідач ОСОБА_2 порушив умови кредитного кредитного договору : не повернув отриманий кредит та не сплатив проценти за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом в сумі 437884 грн. 43 коп.

Суд вважає, що неправомірними діями відповідача, які полягають у порушенні умов договору щодо своєчасної сплати кредитної заборгованості, порушене право власності позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому грошовими коштами. Порушене право підлягає захисту на підставі ч.2 ст.16 ЦК України шляхом стягнення заборгованості на користь позивача.

Виходячи з наведеного, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом підлягає до задоволення.

Правовідносини, які виникли між сторонами щодо стягнення банківського вкладу та процентів також є зобов"язанням, регулюються главами 47,48, параграфом 3 глави 71 ЦК України.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

За змістом ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно із ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України,- за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Пунктом 2.1 укладеного між сторонами договору №102405-49.3 про банківський вклад в національній валюті "СУПЕР-вклад " від 12 вересня 2014 року визначено, що вкладник надав банку на зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу в сумі 432780 грн. .

Згідно з п.2.4 укладеного договору банківського вкладу визначено термін повернення вкладу - 14 квітня 2015 року, з настанням якого вклад повертається вкладнику шляхом перерахування на рахунок, відкритий у банку..

На час звернення до суду вклад ОСОБА_2 повернутий не був.

З огляду на позицію Верховного Суду України в узагальненні судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (01.02.2013 р.), правовідносини, які виникають із кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів".

Відповідно до п.6 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів",- споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Оскільки відповідач порушує договірні зобов'язання, вкладені грошові кошти у сумі 432780 грн. на вимогу позивача не повертає, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в примусовому порядку, а тому, позовні вимоги підлягають до задоволення у межах заявлених позовних вимог, в тому числі про стягнення процентів за користування вкладом з розрахунку 24 % річних з березня 2015 року до 14 квітня 2015 року в сумі 12805 грн. 55 коп. та пеня з розрахунку 0,01 % від суми заборгованості за кожен день прострочення (п.3.1 Договору) за період з 15 квітня 2015 року до 09 червня 2015 року (56 днів) в сумі 2495, 28 грн.

Вимоги позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог суд вважає обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

За приписом ст.601 ЦК України зобов"язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги.

В судовому засіданні встановлено, що вимоги сторін є зустрічними, тобто такі, які випливають з двох різних зобов"язань, між двома особами, де кредитор одного зобов"язання є боржником іншого, а боржник за першим зобов"язанням є кредитором за другим обов"язанням; вимоги сторін є однорідними і стосуються зобов"язань по передачі грошей і за обома вимогами настав строк виконання.

Керуючись ст.ст.16, 509, 526, 601, 1054,1059,1060 ЦК України, ст. ст.6,8,16,60,61,88,213,214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" заборгованість за кредитним договором №13858-49.3-15-2 від 20 лютого 2015 року в сумі 437884 грн.43 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" на користь ОСОБА_2 заборованість за договором №102405-49.3 банківського вкладу від 12 вереня 2014 року в сумі 448080 грн. 83 коп.

Зарахувати зустрічні однорідні вимоги за кредитним договором №13858-49.3-15-2 від 20 лютого 2015 року в сумі 437884 грн.43 коп. та договором №102405-49.3 банківського вкладу від 12 вереня 2014 року в сумі 448080 грн. 83 коп.

Припинити зобов"язання за кредитним договором №13858-49.3-15-2 від 20 лютого 2015 року між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ОСОБА_2.

Припинити зобов"язання за договором №102405-49.3 банківського вкладу від 12 вереня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ "Банк "Київська Русь".

Стягнути з ПАТ "Банк "Київська Русь" на користь ОСОБА_2 депозит в сумі 10196 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через районний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Н.В.Цибра