Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 314/6279/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Беспалько Т.Д.
Провадження № 22-ц-778/1455/15 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року

у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 05.06.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 4200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Враховуючи, що своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості, виникла заборгованість у сумі 13085 грн. 40 коп., яка складається з: 4120,59 грн. - заборгованість за кредитом, 5967,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1897,60 грн. - заборгованість по комісії, штраф 500 грн. (фіксована частина), 599,31 грн. (процентна складова), яку просив стягнути з відповідача та стягнути судові витрати.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 05.06.2010 року у розмірі 13085 грн. 40 коп., яка складається з: 4120,59 грн. - заборгованість за кредитом, 5967,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1897,60 грн. - заборгованість по комісії, штраф 500 грн. (фіксована частина), 599,31 грн. (процентна складова) та судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд залишив поза увагою, що кредит є картковий, строк дії картки сплив, тому безпідставно не застосував строк позовної давності за його заявою. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягуючи суму заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що останній платіж відповідачем здійснений 17.01.2011 року, а відповідно ст.1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг, строк позовної давності відносно вимог банку по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки - пені, штрафу встановлюється в 50 років.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 06 травня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 підписана анкета-заява б/н за якою банк надав кредитні кошти у сумі 4200,00 грн. строком на 12 місяців, до 06.05.2011 року з відсотковою ставкою 30% на рік. Кінцевий строк виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Невід'ємною частиною анкети-заяви є Умови та Правила надання банківських послуг, з якими відповідач погодився, підтвердивши це своїм підписом на анкеті-заяві. Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складають кредитний договір (а.с. 10-37).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Вирішуючи спір на користь банку, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, пунктом 1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю в 50 років, не містять підпису відповідача. При цьому суд не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Крім того, у заяві позичальника від 06 травня 2010 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Таким чином, у разі не ознайомлення позичальника з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, та відсутності його підпису, такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 05 травня 2010 року.

Така правові висновки викладені в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року (№ 6-38753св13) та від 18 грудня 2013 року (№ 6-40942св13), та постанові Верховного Суду України № 6-16-цс15 від 11.03.2015 року.

За таких обставин, застосуванню підлягає положення статті 257 ЦК України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю в три роки.

Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою, що наданий відповідачу кредит є картковим, а відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця.

Позивачем не надано доказів дії платіжної картки понад строки дії кредитного договору - 12 місяців, як і не надано доказів сплати 100 гривень у грудні 2011 року саме позичальником.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Враховуючи, що кредит надавався строком на 12 місяців, строк дії картки закінчився 06 травня 2011 року. Останній платіж позичальником зроблений 17 січня 2011 року, тому у ПАТ КБ "ПриватБанк" право вимагати повернення кредиту виникло з лютого 2011 року, проте банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права 30 жовтня 2014 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Відповідно ч.3,4 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем до суду першої інстанції надана заява про застосування строку позовної (а.с. 49-53), на застосуванні якої наполягав відповідач, тому в силу вимог ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно ст. 88 ЦПК України судові витрати, що складають судовий збір у сумі 121,80 грн. при подачі апеляції, підлягають стягненню на користь відповідача.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 05 червня 2010 року відмовити.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: