АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6260/2015 Головуючий у І інстанції - Чех Н.А.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Київської міської ради - Рожко Юлії Петрівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, треті особи - Друга державна нотаріальна контора м. Києва, Головне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту та визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина його дядька ОСОБА_4 Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй на праві приватної власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Позивач є самим близьким родичем ОСОБА_4, вони довгий час проживали однією сім'єю, оскільки ОСОБА_4 сильно хворіла та постійно потребувала сторонньої допомоги, позивач постійно надавав їй матеріальну і моральну підтримку. Враховуючи те, що він проживав з нею однією сім'єю більше п'яти років, він є спадкоємцем четвертої черги за законом, тому просив суд встановити факт його проживання з ОСОБА_4 з лютого 2005 року по день її смерті однією сім'єю та ведення спільного домашнього господарства та просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ОСОБА_4

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року позовні вимоги задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 однією сім'єю та ведення спільного домашнього господарства з 24 лютого 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону .

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника апелянта, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Позивач та його представник просили відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст.. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що такий факт підтверджено позивачем наданими ним доказами.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна із наступних підстав.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть. Позивачем були здійснені всі необхідні дії та проведені необхідні оплати, пов'язані з похованням ОСОБА_4, відправлення панихид, що підтверджено наданими до справи документами.

До спадщини померлої ОСОБА_4 ввійшла квартира АДРЕСА_1, яка належить на праві власності останній відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.03.1994 року, та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого19.09.2005 року.

З копії нотаріальної справи вбачається, що з часу її відкриття - 25.12.2012 року по цей час, до нотаріальної контори звертався позивач - ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який мешкає в Російській федерації в місті Волгограді.

Нотаріусом відповідно до листа від 18.01.2013 року ОСОБА_5 було роз'яснено, що відповідно до українського законодавства він не є спадкоємцем після смерті дружини його брата;

Судом першої інстанції зазначено, що позивач ОСОБА_3 є рідним племінником ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Дане підтверджено свідоцтвами про народження, про шлюб, довідками. ОСОБА_4 була дружиною ОСОБА_6 Встановлено та підтверджено поясненнями позивача, показами свідків, що позивач перебував у тісних родинних, дружніх стосунках з сім'єю ОСОБА_6, до смерті дядька - ОСОБА_6, в похованні якого позивач також приймав участь. Після смерті дядька ОСОБА_6 позивач продовжував надавати допомогу його дружині - ОСОБА_4., із-за стану здоров'я останньої (втрата чоловіка, наявність хвороб: цукровий діабет, хворе серце, інші) став проживати з ОСОБА_4 однією сім'єю, вести спільне господарство. Позивач опікувався, допомагав ОСОБА_4, купував ліки, продукти, робив необхідні в квартирі роботи, заміни сантехнічного обладнання, купував побутову техніку, мав у квартирі своє місце для проживання, особисті речі. Ці обставини підтверджені поясненнями позивача та показами свідків, які були допитані в судовому засіданні і які своїми показами підтвердили наступні обставини: надання позивачем ОСОБА_4 всілякої допомоги, її догляд, проживання з нею однією сім'єю тривалий час.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, належних та достовірних доказів того, що позивач проживав із спадкодавцем однією сім'єю п'ять років до відкриття спадщини, ним не надано.

Судом встановлено, що позивач перебуває у шлюбі, який не розірваний, зареєстрований разом із своєю дружиною за іншою адресою, за якою комунальні послуги сплачуються за дві особи, в тому числі і за позивача.

Та обставина, що позивач спілкувався із спадкодавцем, допомагав їй, піклувався за неї та приймав участь у її похованні, не свідчить про те, що позивач та ОСОБА_4 проживали однією сім'єю п'ять років, мали спільний бюджет, вели спільне господарство протягом всього часу, як передбачено ст. 1264 ЦК України

Квитанції, надані позивачем про сплату житлово-комунальних послуг за адресою спірної квартири, були оплачені після смерті спадкодавця ( а.с.19-24), а не протягом п'яти років до відкриття спадщини.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи та дав невірну оцінку доказам по справі, що є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Крім того, судом першої інстанції визнано право власності за позивачем на спадкове майно.

Однак, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.23 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і в разі встановлення факту проживання однією сімєю із спадкодавцем більше п'яти років, ним не була втрачена можливість отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому рішення суду першої інстанції і в цій частині також є незаконним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів прийшла до висновку , що по справі повинно бути постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, які позивачем в судовому засіданні не доведені.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Київської міської ради - Рожко Юлії Петрівни задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 30 січня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Київської міської ради, треті особи - Друга державна нотаріальна контора м. Києва, Головне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак, може бути оскаржене протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий : Судді :