У Х В А Л а

09 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Закропивного О.В.

Лесько А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння; за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сідвін» до товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3 про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» (далі - ТОВ «Херсонавтотранс») звернулося до суду із указаним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, посилаючись на те, що 03 вересня 2009 року між товариством та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5 у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого, відповідачі набули у власність відповідні об'єкти нерухомого майна бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 5,2 га. Позивач зазначав, що вказаний договір купівлі-продажу є недійсним на підставі ст. 202, ч. 1 ст. 203, ст. 215, ч. 3 ст. 91, ст. 93 ЦК України, оскільки генеральний директор ТОВ «Херсонавтотранс» ОСОБА_11 не був уповноваженою особою ТОВ «Херсонавтотранс», вийшов за межі повноважень, наданих статутом, та не мав права на укладення цього договору. Крім того, оспорюваний договір не відповідає вимогам ст. 209, ч. 3 ст. 210, ст. ст. 640, 657 ЦК України, оскільки не був нотаріально посвідчений та не пройшов державної реєстрації.

Посилаючись на те, що майно бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» вибуло з володіння позивача поза його волею, позивач просив суд визнати за ним право власності на об'єкти нерухомого майна бази відпочину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та на підставі ст. ст. 1212, 1213 ЦК України витребувати їх із чужого незаконного володіння відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які у подальшому їх придбали за нотаріально посвідченими угодами купівлі-продажу, а саме, кафе літ. «С» площею 231,3 кв. м, будівлю охорони літ. «Т» площею 39, 9 кв. м, туалети літ. «Ф», «Х», будиночки відпочинку літ. «В», «Г», «Д», «Ж», «З», «И», «Й», «К», «Л», «М», «Н», «Р», пожежний водонакачувач № 9, огорожі № № 4-8, фундамент літ. «У»; в ОСОБА_3 витребувати їдальню літ. «Б» площею 403,6 кв. м; у ОСОБА_10 - будиночок відпочинку літ. «Е».

У листопаді 2013 року, збільшивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати недійсними усі наступні договори купівлі-продажу спірного майна.

У грудні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Сідвін» (далі - ТОВ «СіДВіН») звернулося до суду із позовом до ТОВ «Херсонавтотранс», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на об'єкти нерухомості бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме: будівлю кафе літ. «С» площею 231, 3 кв. м, будівлю їдальні літ. «Б» площею 403,6 кв. м; витребувати у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на свою користь будівлю кафе літ. «С», а в ОСОБА_3 - будівлю їдальні літ. «Б».

Позивач зазначав, що вказане майно вибуло поза його волею, тому на підставі ст. ст. 387, 388 ЦК України має бути повернуто у його власність.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 01 липня 2014 року, позов ТОВ «Херсонавтотранс» задоволено частково.

Визнано за ТОВ «Херсонавтотранс» право власності на майно, розташоване на земельній ділянці площею 5, 2 га, кадастровий номер :02:002:0126, за адресою: АДРЕСА_1, а саме: будівлю охорони літ. «Т», туалети літ. «Ф», «Х», будиночки відпочинку літ. «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», «З», «И», «Й», «К», «Л», «М», «Н», «Р», пожежний водонакачувач № 9, огорожі № № 4-8, фундамент літ. «У».

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ТОВ «Херсонавтотранс» майно, розташоване на земельній ділянці площею 5, 2 га, кадастровий номер :02:002:0126, за адресою: АДРЕСА_1, а саме: будівлю охорони літ. «Т»; туалети літ. «Ф», «Х»; будиночки відпочинку літ. «В», «Г», «Д», «Ж», «З», «И», «Й», «К», «Л», «М», «Н», «Р»; пожежний водонакачувач № 9; огорожі №№ 4-8; фундамент літ. «У».

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_10 на користь ТОВ «Херсонавтотранс» майно, розташоване на земельній ділянці площею 5, 2 га, кадастровий номер :02:002:0126, за адресою: АДРЕСА_1, а саме: будиночок відпочинку літ. «Е». У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Позов ТОВ «СіДВіН» задоволено. Визнано за ТОВ «СіДВіН» право власності на майно, розташоване на земельній ділянці площею 5, 2 га, кадастровий номер :02:002:0126, за адресою: АДРЕСА_1, а саме: будівлю кафе літ. «С» площею 231,3 кв. м; будівлю їдальні літ. «Б» площею 403, 6 кв. м.

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ТОВ «СіДВіН» майно, розташоване на земельній ділянці площею 5,2 га, кадастровий номер :02:002:0126, за адресою: АДРЕСА_1, а саме: будівлю кафе літ. «С» площею 231, 3 кв. м.

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ТОВ «СіДВіН» майно, розташоване на земельній ділянці площею 5, 2 га, кадастровий номер :02:002:0126, за адресою: АДРЕСА_1, а саме: будівлю їдальні літ. «Б», площею 403, 6 кв. м.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року касаційні скарги ТОВ «Херсонавтотранс», ОСОБА_9, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_12 відхилено. Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 01 липня 2014 року залишено без змін.

25 грудня 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернувся ОСОБА_3 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судами положень ст. 331 ЦК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх доводів заявник наводить рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2013 року, від 17 квітня 2013 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року, від 15 жовтня 2014 року, від 19 березня 2014 року, від 23 січня 2013 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 «Про судову практику застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України», під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

У наданих для прикладу ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року, 15 жовтня 2014 року та від 23 січня 2013 року, скасовуючи судові рішення попередніх інстанцій та направляючи справи на новий розгляд до суду першої та апеляційної інстанцій, суд касаційної інстанції виходив із того, що суди не встановили фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення спорів та не надали правову оцінку поданим сторонами доказам. Таким чином, юридично значимі обставини, необхідні для порівняння із судовим рішення, щодо якого порушується питання про перегляд, у наведених справах не встановлені, що унеможливлює перевірку їх подібності.

Зміст наданих для прикладу рішень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2013 року, від 17 квітня 2013 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року, на які посилається заявник в обґрунтування своєї заяви, не дають підстав для висновку про неоднаковість застосування норм матеріального права судом касаційної інстанції, оскільки наведені судові рішення ухвалено на підставі відмінних фактичних обставин порівняно зі справою, яку заявник просить допустити до провадження Верховного Суду України.

З урахуванням наведеного, у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння; за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сідвін» до товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3 про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Т.П. Дербенцева

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

М.Є. Червинська