Ухвала

іменем україни

11 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Коротуна В.М.,Штелик С.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання незаконним рішення про затвердження актів державних комісій по прийманню в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів нерухомого майна та визнання незаконним розпорядження про створення державної приймальної комісії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Полтавської міської ради, у якому просив визнати незаконним розпорядження міського голови Полтавської міської ради від 31 грудня 2008 року № 817-р «Про створення державної приймальної комісії про прийняття закінчених будівництвом об'єктів житлових будинків № № 5, 4 (5-й, 6-й пускові комплекси) у кварталі, обмеженому вулицями Жовтнева, Артема, Зигіна, Ватутіна» та рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 21 січня 2009 року № 26 «Про затвердження актів державних комісій про прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів житлових будинків № № 5, 4 (5-й, 6-й пускові комплекси) у кварталі, обмеженому вулицями Жовтнева, Артема, Зигіна, Ватутіна». Вимоги обґрунтовував тим, що 25 липня 2007 року між ним та публічним акціонерним товариством «Полтава-банк» (далі - ПАТ «Полтава-банк») укладено договір № 81 про участь у фонді фінансування будівництва виду А, за умовами якого останнє зобов'язувалося здійснювати управління майном фонду фінансування будівництва з метою отримання ним у власність двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Дім» (забудовник) (далі - ТОВ «Сучасний дім») повинне було побудувати житлові будинки № № 59-А, 61-А з благоустроєм прибудинкової території та своєчасно ввести їх в експлуатацію. На виконання умов договору він своєчасно сплатив кошти за квартиру. У день отримання довідки про сплату коштів надав її забудовнику, але акт прийому-передачі, який надається в обмін на довідку, не отримав. Пізніше йому стало відомо, що забудовник без згоди довірителів вніс зміни до проекту, будинки та квартири збудовані з недоліками, не відповідають виданим дозволам на виконання будівельних робіт, чим завдано шкоду його власності. Без згоди довірителів управитель та забудовник змінювали технічні характеристики об'єкта будівництва, що було приховано від довірителів. Усупереч ДБН 360-62 забудовник вніс незаконні зміни до проекту, внаслідок чого відсутні протипожежні смуги біля зазначених вище будинків, незаконно зменшено прибудинкову територію, що порушує права довірителів фонду фінансування будівництва та власників квартир. Рішенням від 21 січня 2009 року № 26 фактично узаконено привласнення забудовником і управителем спільної власності довірителів.

У жовтні 2012 року позивач уточнив позовні вимоги та додатково просив визнати незаконним розпорядження міського голови від 31 грудня 2008 року № 817р про створення державної приймальної комісії із приймання закінчених будівництвом об'єктів житлового будинку № 5, 4 (5-й, 6-й пусковий комплекси) у кварталі, обмеженому вулицями Жовтнева, Артема, Зигіна, Ватутіна, мотивуючи вимоги тим, що встановлені вікна, фасад, цоколь будинку по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, а також прибудови до будинків не відповідають проекту будинку та паспорту на зовнішнє опорядження будинку, тому при прийнятті будинку в експлуатацію, члени державної приймальної комісії діяли з порушенням норм чинного законодавства.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26 червня 2013 року в позові відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 червня 2013 року скасовано та провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права, та ухвалити рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У разі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства суд своєю ухвалою закриває провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

За положеннями ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 310 ЦПК України, оскільки спір, який виник між ОСОБА_4 та виконавчим комітетом Полтавської міської ради є публічно-правовим та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Матеріали справи та доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.М. КоротунС.П. Штелик