Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Юровської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України в м. Чернігові Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_6, Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області та заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України в м. Чернігові Чернігівської області на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 01 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона 8 років 7 місяців і 5 днів незаконно була позбавлена волі за злочин, якого не скоювала, у зв'язку з чим їй було завдано тяжких моральних страждань, а тому просила стягнути з Державного бюджету України на її користь у відшкодування завданої моральної шкоди 1 567 500 дол. США (за курсом НБУ на день прийняття рішення), а також за час перебування під слідством без позбавлення волі з 08 червня 2010 року по 01 березня 2014 року - 132 тис. грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_6 за рахунок Державного бюджету України 500 тис. грн шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 01 серпня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено.

Збільшено розмір відшкодування моральної шкоди до 1,5 млн. грн, стягнувши кошти з Державного бюджету України на користь ОСОБА_6, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відшкодування завданої моральної шкоди за 8 років 7 місяців і 5 днів незаконного позбавлення волі скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

У касаційній скарзі в.о. начальника Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У касаційній скарзі заступник прокурора Чернігівської області посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарги підлягають відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційних скарг ОСОБА_6, в.о. начальника Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області і заступника прокурора Чернігівської області не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Так, твердження ОСОБА_6 про те, що оскаржуваними судовими рішеннями їй безпідставно відмовлено у стягненні моральної шкоди за 8 років 7 місяців і 5 днів незаконного позбавлення волі, при цьому задоволення судами вимог про стягнення моральної шкоди за час знаходження під слідством, не відповідає твердженню, оскільки судами вирішено спір щодо загального розміру моральної шкоди і за період незаконного позбавлення волі і за період знаходження під слідством.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Також не заслуговують на увагу доводи касаційних скарг заступника прокурора Чернігівської області і Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області про недоведеність незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, оскільки обов'язок по спростуванню вини покладається саме на завдавача шкоди, а не на потерпілого.

Наявність підстав, з якими положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» пов'язують з настанням обов'язку щодо відшкодування шкоди, встановлені судами.

Так, судами встановлено, що 03 листопада 2001 року ОСОБА_6 було затримано за підозрою у вбивстві та взято під варту (постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2001 року про обрання міри запобіжного заходу). Пізніше їй було пред'явлено обвинувачення.

Вироком Деснянського районного суду від 21 квітня 2003 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11 вересня 2003 року та ухвалою Верховного Суду України від 15 березня 2005 року, ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених статтями 185 ч. 1, 115 ч. 1 КК України, та призначено покарання остаточно за сукупністю злочинів у вигляді 10 років позбавлення волі.

Рішенням Європейського Суду з прав людини від 15 листопада 2012 року, яке стало остаточним 16 лютого 2013 року, визнано порушення Україною прав ОСОБА_6 на справедливий розгляд її справи судами всіх інстанцій про встановлення обґрунтованості висунутого проти неї кримінального обвинувачення та права на захист від обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, гарантованих пунктом 1 та підпунктом «с» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2013 року було скасовано вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2003 року, ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 вересня 2003 року і ухвалу Верховного Суду України від 15 березня 2005 року щодо ОСОБА_6, справу направлено на нове розслідування.

Постановою першого заступника прокурора м. Чернігова від 01 березня 2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за фактом умисного вбивства за ст. 94, ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) закрито у зв'язку з невстановленням достатніх доказів для доведення її винуватості у суді.

Після умовно-дострокового звільнення 08 червня 2010 року вона знаходилася під слідством в якості обвинуваченої до 01 березня 2014.

Таким чином, під слідством ОСОБА_6 знаходилась з 03 листопада 2001 по 01 березня 2014 року - 12 років 3 місяці і 25 днів, в тому числі під вартою з 03 листопада 2001 по 08 червня 2010 року - 8 років 7 місяців і 5 днів.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з ч. 1 ст. 12.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом

Крім того, доводи касаційної скарги заступника прокурора Чернігівської області щодо необґрунтованості визначеного судами розміру відшкодування, оскільки стягнення цієї суми призведе до значних втрат бюджету, що є неприпустимим з урахуванням нинішньої ситуації в країні, не можуть бути підставою для невідшкодування завданої шкоди, з огляду на те, що таке відшкодування гарантовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України та спеціального закону.

Наведені у касаційних скаргах доводи висновків суду не спростовують.

Таким чином, рішення місцевого суду в незміненій частині та рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх слід залишити без змін, а касаційні скарги - відхилити.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6, Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області та заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України в м. Чернігові Чернігівської області відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2014 року в незмінній частині та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 01 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Г.В. Юровська