У Х В А Л А

іменем україни

11 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П., Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності права власності, визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, зміну правовідносин сторін, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_4, у якому зазначав, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне останньому майно, а саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, автомобіль марки ВАЗ-21011, д.н.з. НОМЕР_3, та грошові кошти на рахунках, відкритих у Філії -Правобережному відділенні № 6719 АТ «Ощадбанк», в сумі 12 025 грн 55 коп. У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця ОСОБА_5

Посилаючись на вказані обставини та уточнивши позовні вимоги, просив суд встановити факт належності на праві власності ОСОБА_5 спадкового майна; визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частини вказаного майна; визнати за ним право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, змінивши спільну сумісну власність на вказану квартиру на спільну часткову власність із визначенням часток співвласників; зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні належною позивачу частиною вказаної квартири.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1, Ѕ частини автомобіля марки ВАЗ-21011, д.н.з. № НОМЕР_3, Ѕ частини грошових вкладів у Філії - Правобережному відділенні № 6719 АТ «Ощадбанк» у сумі 6 012 грн 77 коп.

Встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_1.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення в частині задоволення позову просить скасувати та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що у зв'язку з відмовою нотаріуса позивач не може отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно. Таким чином, право позивача на спірне майно підлягає захисту шляхом визнання за ним права на це майно.

Такі висновки судів відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належала 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, автомобіль марки ВАЗ-21011, д.н.з. НОМЕР_3, та грошові кошти на рахунках, відкритих у Філії - Правобережному відділенні № 6719 АТ «Ощадбанк», в сумі 12 025 грн 55 коп.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками по 1/3 частини кожний вказаної квартири та спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_3 посилався на те, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у нього правоустановчих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця, в отриманні яких йому чинить перешкоди відповідач.

Відповідно до глави 7 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянам за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Із матеріалів справи вбачається, що 28 вересня 2011 року на адресу ОСОБА_3 державним нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутовою А. Г. було направлено лист-повідомлення про неможливість видати останньому свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні правоустановчі документи спадкодавця на спадкове майно (а. с. 8).

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, відповідно до приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди виходили з того, що за наявності мотивованої постанови нотаріуса про відмову ОСОБА_3 у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, право позивача на спадкове майно може бути захищене в обраний ним спосіб.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права, а доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на рішення суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду без змін.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. П. Гончар

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко