Справа № /222/1561/14-ц
Провадження № 2/222/64/2015 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року Володарський районний суд Донецької області

в складі: Головуючого-судді Подліпенця Є.О.,

при секретарі Темір В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Володарське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що 30.05.2014 року відповідач ОСОБА_2, здійснюючи виїзд з провулку біля будинку № 134, розташованого по вул. Чапаєва в смт. Володарське, внаслідок порушення правил дорожнього руху скоїв на неї наїзд при наступних обставинах. Так, близько 22-10 год. вона разом зі своєю матір'ю ОСОБА_3 йшли по вул. Чапаєва в смт. Володарське. В цей час відповідач, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1, та здійснюючи виїзд з провулку біля будинку № 134, розташованого по вул. Чапаєва, діючи в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1 Правил дорожнього руху України, не переконавшись в безпечності руху, скоїв на неї наїзд передньою лівою частиною кузова автомобіля. Від удару її відкинуло на узбіччя. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди їй були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що портали за собою розлад здоров'я та лікування у стаціонарі. Крім того, теперішній стан її здоров'я потребує додаткового лікування. Згідно лікарського професійно-консультативнго висновку Медичного центру «Клініка краси «Меділайф» від 10.10.2014 року для поновлення її здоров'я, їй необхідно пройти ще один курс лікування та корекції, який коштуватиме 3200 грн. Також зазначає, що 18.09.2014 року постановою Володарського районного суду Донецької області відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Неправомірними діями відповідача їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 7000 грн. Моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, порушенням нормального ритму життя та навчання. Через травму та лікування вона не змогла прибути до навчального закладу для здачі екзаменів, в неї встановився депресійний період, вона втратила спокій і стала нервовою, що негативно вплинуло на стосунки з рідними та навчальний процес. Тому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 7000 грн.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась. Надала суду письмову заяву в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та просила справу розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, за участю його представника ОСОБА_4

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала частково. Суду пояснила, що в рахунок відшкодування моральної шкоди визнає лише 500 грн., оскільки дійсно вина відповідача ОСОБА_2 встановлена постановою суду винесеної в адмінсправі, з якою він згоден та не оспорює встановлені нею обставини, але позивачкою не надано належних доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди саме в розмірі 7000 грн. Медична довідка, на яку посилається позивачка на підтвердження того факту, що для поновлення здоров'я, їй необхідно пройти курс лікування та корекції, вартість якого складає 3200 грн. не може бути належним доказом, оскільки вона видана комерційним центром та носить рекомендаційний характер, а інших доказів щодо душевних страждань, порушення нормального ритму життя та навчання позивачкою суду не надано.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез'явившихся позивачки та відповідача.

Вислухавши пояснення представника відповідача, розглянувши письмові заяви позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 цього Кодексу визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.2 зазначеної статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пункт 1 частини 2 вищезазначеної статті зазначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь. у справі

Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що постановою судді Володарського райсуду Донецької області від 18.09.2014 року, яка набула чинності, відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП за порушення вимог п.п. 10.1, 2.10 а, д Правил дорожнього руху України, а саме за те, що він 30.05.2014 року о 22-11 год., керуючи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-2102, держномер НОМЕР_1, по вул. Чапаєва в смт. Володарське, перед початком руху не впевнився в безпеці, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1, в результаті чого остання отримала легкі тілесні ушкодження. З місця скоєння ДПТ ОСОБА_2 зник, в міліцію про пригоду не повідомив, та нього накладено адміністративне стягнення, у вигляді штрафу.

Відповідно до студентського квитка НК № 08537836 виданого 01.09.2011 року і дійсного до 31.07.2017 року позивачка ОСОБА_1 є студенткою медичного факультету денної форми навчання навчального закладу «Донецький національний медичний університет».

Згідно довідки № 97 про тимчасову непрацездатність студента виданої 31.05.2014 року Володарською ЦРЛ ОСОБА_1 звільнена від занять з 31.05.2014 року по 04.06.2014 року та з 05.06.2014 року по 23.06.2014 року, діагноз: S 06.0.

Відповідно до медичної довідки (лікарський професійно-консультативний висновок) від 10.10.2014 року виданої ТОВ «Клініка краси «Меділайф» загальна вартість рекомендованого лікування ОСОБА_1 складає 3200 грн.

Крім цього, згідно правового змісту ст.ст. 59, 60, 61 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає доведеним, що діями відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки внаслідок ДТП, яке сталося з його вини, позивачки було завдано легких тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона зазнала певної моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болю, стражданнях пов'язаних з спричиненням ушкоджень здоров'ю, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень та душевних стражданнях, які позивачка зазнала як під час ДТП, з урахуванням характеру його вчинення відповідачем, який з місця ДТП зник, ніякої допомоги їй не надав, навіть не поцікавився станом спричинених ушкоджень, так і після, що виразилися в порушенні звичайного ритму її життя, а також враховуючи сукупність інших негативних наслідків, що настали для позивачки, а тому виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі саме 2000 грн., що на думку суду є обґрунтованим, доведеним, достатнім, розумним та справедливим, задовольнивши позовні вимоги саме в цій частині.

Також слід зазначити, що задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що вважає недоведеними доводи позивачки, щодо глибини спричинених їй душевних страждань, яких вона зазнала внаслідок завданих тілесних ушкоджень, оскільки ніяких доказів, (Акт СМЕ, висновок експерта, тощо), щодо конкретно отриманих нею тілесних ушкоджень, які, як встановлено, за ступенем тяжкості відносяться до легких, суду, не представлено. Також суду не надано належних доказів, що позивачка в зв'язку з отриманими ушкодженнями перебувала на стаціонарному лікуванні, що вплинуло на її навчальний процес, а з наданої довідки № 97 Володарської ЦРЛ не вбачається, що позивачка була відсторонена від занять в певний період часу, у зв'язку з лікуванням саме тілесних ушкоджень отриманих при ДТП, яке мало місце 30.05.2014 року. Також, суд не бере до уваги, та не розцінює як доказ обґрунтування моральної шкоди медичну довідку ТОВ «Клініка краси «Меділайф», оскільки вона носить рекомендаційний характер, відомості зазначені в ній не містять необхідності призначеного лікування на яке, як на додаткове, в позові посилається позивачка, а інших доказів з цього приводу суду не надано. Крім цього, дана довідка не може бути розцінена судом, як доказ відшкодування моральної шкоди, оскільки вона містить відомості, щодо вартості рекомендованого лікування, що відноситься до збитків майнового характеру, а розцінити дану довідку, як доказ спотворення зовнішнього вигляду позивачки, яке завдає їй моральних страждань як жінці та має для неї суттєве значення, суд не має можливості, оскільки на таку обставину позивачка, як на підставу задоволення позовних вимог не посилається.

Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що сума судового збору по даній справі складає 243,60 грн., а позивачкою при зверненні до суду було сплачено лише 70 грн., суд вважає, що дану суму необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки, а суму судового збору в розмірі 173,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень та судові витрати у виді судового збору в розмірі 70 (сімдесят) гривень, а всього 2070 (дві тисячі сімдесят) гривень.

В решті частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 173 (сто сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Подліпенець.