Дата документу 26.01.2015
Справа № 320/5333/14-ц
Провадження № 2/320/95/15
26 січня 2015 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Бахаєва І.М.,
при секретарі Фурсовій Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Агропромислова компанія» до ОСОБА_1, відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про зобов'язання виконувати умови договору, стягнення матеріальної шкоди та заборону проводити виконавчі дії,
Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить зобов'язати ОСОБА_1 виконувати умови договору поставки від 10.01.2014 року, стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 10 000 грн. та заборонити відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області проводити виконавчі дії відносно ПрАТ «Агропромислова компанія», обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним:
10.01.2014 року між позивачем і ОСОБА_1 укладено договір поставки зерна, за яким ОСОБА_1 зобов'язався поставляти позивачу зерно для використання його у господарської діяльності.
Однак, починаючи з 01.05.2014 року ОСОБА_1 відмовляється поставляти позивачу зерно, посилаючись на п. 12.5. договору поставки, де зазначено, що у випадку, якщо у відношенні до будь-якої із Сторін даного Договору будуть проводитися виконавчі дії, інша Сторона має право зупинити зі свого боку виконання цього Договору.
30.04.2014 року працівники відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області приходили до позивача з метою проведення опису та арешту майна належного позивачу на праві власності на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2014 року по виконанню судового наказу № 908/1641/13 про стягнення з ПрАТ «Агропромислова компанія» (позивача) на користь ТОВ «Осіріс-Вет» 573 545,25 грн.
Проте, представники ВДВС Мелітопольського МУЮ мотивували свої дії тим, що в ухвалі суду не зазначено за яким виконавчим провадженням заборонено вчиняти певні виконавчі дії.
На підставі зазначеного, ОСОБА_1, починаючи з 01.05.2014 року, не поставляє позивачу зерно, що призвело до нанесення йому збитків в розмірі 10 000 грн.
Позивач у судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позовних вимог не надав.
Представник ВДВС Мелітопольського МУЮ в судове засідання також не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позовних вимог не надав.
За таких обставин, незважаючи на те, що позивач та відповідачі не з'явились на виклик суду, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.
Керуючись ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд цивільної справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
10.01.2014 року між ПрАТ «Агропромислова компанія» і ОСОБА_1 укладено договір поставки зерна, за яким ОСОБА_1 зобов'язався поставляти позивачу зерно для використання його у господарської діяльності.
Починаючи з 01.05.2014 року ОСОБА_1 відмовляється поставляти позивачу зерно, посилаючись на п. 12.5. Договору поставки, де зазначено, що у випадку, якщо у відношенні до будь-якої із Сторін даного Договору будуть проводитися виконавчі дії, інша Сторона має право зупинити зі свого боку виконання цього Договору. Оскільки працівники ВДВС Мелітопольського МУЮ приходили до позивача з метою проведення опису та арешту майна на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2014 року по виконанню судового наказу № 908/1641/13 про стягнення з ПрАТ «Агропромислова компанія» на користь ТОВ «Осіріс-Вет» 573 545,25 грн, то ОСОБА_1 відмовляється від виконання, зі свого боку, зазначеного договору поставки від 10.01.2014 року.
Тобто, відповідач ОСОБА_1, в обґрунтування своєї відмови виконувати умови договору поставки від 10.01.2014 року, безпідставно посилається на п. 12.5. цього Договору поставки.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Таким чином, вимога позивача щодо зобов'язання ОСОБА_1 виконувати умови договору поставки від 10.01.2014 року підлягає задоволенню.
Вимога позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 10 000 грн. не підлягає задоволенню з огляду на наступне:
Позивач, у своєму позові зазначає, що в зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 умов договору поставки та в зв'язку з тим, що 20.05.2014 року поставка зерна була зірвана позивач сплатив ПрАТ «Мелавтотранс» штраф у розмірі 10 000 грн. згідно умовам договору перевозки від 15.04.2014 року. Однак, позивачем не надано доказів сплати ПрАТ «Мелавтотранс» штрафу у розмірі 10 000 грн., тобто ця вимога позивача нічим не підтверджується і тому задоволенню не підлягає.
Вимога позивача щодо заборони відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області проводити відносно позивача виконавчі дії також не підлягає задоволенню в зв'язку з її необґрунтованістю.
Оскільки відповідачем зобов'язання за вказаним договором у добровільному порядку виконані не були, позивач був змушений звернутися з позовом до суду, через що ним були понесені судові витрати по сплаті судового збору.
Відповідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Так позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджується відповідними квитанціями, та згідно вимог до ст. 88 ЦПК України, сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Агропромислова компанія» до ОСОБА_1, відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про зобов'язання виконувати умови договору, стягнення матеріальної шкоди та заборону проводити виконавчі дії такою, що підлягає частковому задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. 509, 525, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 88, 213-215, 224- 226 ЦПК України, суд
Позов приватного акціонерного товариства «Агропромислова компанія» до ОСОБА_1, відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про зобов'язання виконувати умови договору, стягнення матеріальної шкоди та заборону проводити виконавчі дії - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ