Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звільнення нежитлового приміщення шляхом виселення, зобов'язання вчинення певних дій та стягнення майнової і моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він на підставі договору дарування від 13 серпня 2008 року є власником житлового будинку з господарським спорудами АДРЕСА_1. Відповідачі самовільно вселилися у літню кухню за вищевказаною адресою, змінили там замок та установили паркан. Враховуючи викладене, позивач, уточнивши свої вимоги, просив зобов'язати відповідачів звільнити незаконно зайняту літню кухню, знести збудований паркан, відновити покриття подвір'я, а також стягнути на його користь матеріальну та моральну шкоди.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2013 року позов задоволено частково. Усунуто ОСОБА_4 перешкоди у користуванні літньою кухнею, що розташована по АДРЕСА_1, шляхом виселення з неї ОСОБА_5 У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 24 червня

2014 року рішення суду першої інстанції в частині усунення перешкод ОСОБА_4 у користуванні літньою кухнею що розташована по АДРЕСА_1, шляхом виселення з неї ОСОБА_5 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Зобов'язано ОСОБА_5 звільнити незаконно зайняту вказану літню кухню. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані рішення місцевого суду в не скасованій частині та апеляційного суду залишити без змін.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 не дають підстав для висновку про порушення місцевим судом у не скасованій частині та апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог щодо зобов'язання знести самовільно збудований паркан, відновити пошкоджене асфальтне покриття, брущатку, встановити металеву огорожу та паркан, а також стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції в не скасованій частині, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив з того, що позивач не надав доказів, які підтверджують його право власності або користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, факт знаходження і знищення брами та металевого паркану, вчинення інших неправомірних дій, заподіяння відповідачами майнової та моральної шкоди на вказану в позові суму.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_6, суд першої інстанції в не скасованій частині, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив з того, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами порушення його прав ОСОБА_6

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині усунення перешкод ОСОБА_4 у користуванні спірною літньою кухнею, шляхом виселення з неї ОСОБА_5, та зобов'язуючи ОСОБА_5 звільнити незаконно зайняту літню кухню, апеляційний суд вірно виходив із того, що літня кухня, яка подарована позивачу, не є житловим приміщенням.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції в не скасованій частині та апеляційного суду не спростовують.

Отже, оскаржувані рішення місцевого суду в не скасованій частині та апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2013 року в не скасованій частині та рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. Леванчук А.В. МаляренкоТ.О. Писана