Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк», яке діє через представника ОСОБА_6, на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 квітня 2013 року позивач в межах виконавчого провадження набув право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться по АДРЕСА_2. Оскільки, вказані будинок та земельна ділянка належали ОСОБА_7, а сусідній будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_1 належить її батьку ОСОБА_5, то паркан між цими ділянками не будувався, а хвіртка та ворота для заїзду у двір є спільними на дві ділянки. Представники банку не мають можливості безперешкодно потрапити до належного позивачу домоволодіння. На вимогу демонтувати ворота та надати представникам позивача доступ до будинку та земельної ділянки, що належить банку, ОСОБА_5 не реагував. Відповідачі не вжили жодних заходів щодо усунення перешкод у здійсненні банком прав користування та розпорядження належним йому нерухомим майном.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 07 жовтня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги представника ПАТ «Державний ощадний банк України» не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив з того, що представником позивача визнано правомірність встановлення ОСОБА_5 воріт до належної йому земельної ділянки. Позивачем не надано доказів, що грати ОСОБА_5 встановлені неправомірно, а інших доказів того, що банк не маж можливості у встановленому законом порядку отримати доступ до будинку по АДРЕСА_2 не надано.

Апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги, що місцевий суд неправомірно не прийняв до уваги наявні в матеріалах справи акти про недопущення до домоволодіння, які були подані позивачем, оскільки судом першої інстанції дано вірну правову оцінку вказаним актам, які складені лише за участі представників позивача.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк», яке діє через представника ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. ЛеванчукА.В. Маляренко Т.О. Писана