Справа № 510/1663/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2015 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, просив про розгляд справи без його участі.

Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи у її відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія свідоцтв про народження дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6; копія адвокатського запиту від 10.07.2015 р.; копія довідки від 20.07.2015 р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, який є батьком дітей, зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Ними неодноразово робилися спроби щодо примирення, однак, вони позитивних результатів не дали. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні. Від шлюбу є неповнолітні діти - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, питання щодо утримання та виховання яких позивачка вирішує самостійно. Діти мешкають разом із позивачкою, яка сама доглядає та утримує їх.

Відповідач допомогу на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча, як батько зобов'язаний це робити, має таку матеріальну можливість, оскільки за словами позивачки працює, отримує доходи, не мешкає разом із дітьми, отже має реальну можливість надавати їм матеріальну допомогу. Відповідно до довідки відділу Державної виконавчої служби Ренійського районного управління юстиції від 20.07.2015 року № 03-4269 «… на виконанні у відділі ДВС Ренійського РУЮ знаходиться виконавчий документ № 2-3149 від 21.06.2011 року виданий Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 500,00 грн. щомісячно і до повноліття доньки».

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони хоча і проживають разом, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу.

Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим

прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У наданій суду заяві позивачка просила після розірвання шлюбу з відповідачем залишити за нею дошлюбне прізвище «ОСОБА_2». На підставі вищевказаних положень законодавства суд задовольняє вимоги позивачки щодо обрання прізвища після розірвання шлюбу.

У звязку із ситуацією, що склалася на момент розірвання шлюбу (догляд та знаходження на утриманні дітей матір'ю з моменту фактичного розпаду сім'ї), суд визначає місце проживання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 - разом із матір'ю.

Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісних дітей не надається, а домовленість про способи, періоди надання утримання на дітей між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення позивачки і інтереси дітей, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 51, 56, 110-112, 113, 114, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 29.01.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 8, що мають двох неповнолітніх дітей, - розірвати.

Після розірвання шлюбу за позивачкою залишити її дошлюбне прізвище «ОСОБА_2».

У зв'язку із обставинами, що склалися на момент розірвання шлюбу, суд визначає, що неповнолітні діти - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, - залишаються проживати із матір'ю - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродж. м. Сольнок, Угорщина на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 07.09.2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_8 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, а потім стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі ? частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до ІНФОРМАЦІЯ_7 року, тобто до досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 487 грн. 20 коп. судового збору.

Згідно із ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Суддя В.І. Дудник