У х в а л а

іменем україни

14 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, міське комунальне підприємство "Основаніє», Запорізька міська рада, про визнання права користування квартирою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 19 серпня 1985 року його батькові ОСОБА_7 було видано ордер на вселення до квартири АДРЕСА_1 разом із членами сім'ї: матір'ю ОСОБА_8, сестрою ОСОБА_5 та позивачем. 6 липня 2002 року позивач одружився, знявся з реєстрації у зазначеній квартирі та переїхав до дружини. 9 січня 2014 року шлюб було розірвано, у зв'язку з чим він вимушений був переїхати з квартири колишньої дружини та повернутися до квартири батька. Посилаючись на те, що сестра та її син, які зареєстровані у спірній квартирі не надають згоди на його проживання та реєстрацію у квартирі, іншого житла він не має, просив суд визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 серпня 2014 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним житлове приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Задовольняючи позов та визнаючи за позивачем право користування спірною квартирою, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є сином наймача квартири, вселився за його згодою, веде з батьком спільне господарство та виконує обов'язки члена сім'ї наймача, а тому відсутність згоди інших мешканців квартири не може позбавляти його єдиного житла.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не може бути визнаний користувачем спірної квартири, оскільки вселився до неї з порушенням встановленого ст. 65 ЖК України порядку, без згоди членів сім'ї наймача.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду постановлено з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.І. Амелін

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук