АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Шебуєвої В.А.,

- Оніщука М.І.,

за участю секретаря - Попандопало Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів; відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року провадження по справі було відкрито.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року провадження по справі в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було закрито.

Зазначена ухвала суду скасована ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2015 року.

Справу в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди передано в провадження судді Волошину В.О.

У прохальній частині позовної заяви в первісній редакції позивач просив суд стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб:

- суму коштів, що надійшли на його рахунок під час здійснення тимчасової адміністрації у розмірі 1200 доларів США;

- упущену вигоду в розмірі 10,5% річних з 09.09.2014 року на суму невиконаного переказу;

- моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

У подальшому позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просив доповнити позов вимогою про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на його користь суму коштів, які були переказані ним на власний рахунок в іншому банку, а саме,відповідно до платіжних доручень №1 від 03.07.2014 року в розмірі 1200 доларів США, №2 від 04.07.2014 року в розмірі 1200 доларів США, №3 від 03.07.2014 року в розмірі 1100 доларів США, а загалом 3500 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів, призначених для переказу до іншого банку в розмірі 1200 доларів США, що надійшла на рахунок позивача під час здійснення тимчасової адміністрації, а також позовних вимог про відшкодування упущеної вимоги за нездійснення переказу цих коштів у розмірі 10,5% річних з 09.09.2014 року та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Зазначає, що суд першої інстанції не застосував п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону України «про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказує, що на кошти переказу в розмірі 1200 доларів США, які надійшли на його поточний рахунок 09.09.2014 року під час здійснення тимчасової адміністрації, обмеження (заборона) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів не поширюється.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 03 липня 2014 року ОСОБА_2 подав до ПАТ КБ «Актив-Банк» платіжне доручення №1 від 03 липня 2014 року на переказ з належного йому поточного валютного рахунку НОМЕР_2 суми 1200 доларів США на належний йому рахунок НОМЕР_1 у ПАТ КБ «Хрещатик» (а.с. 7).

Також 04 липня 2014 року позивач подав до ПАТ «КБ «Актив-Банк» ще три платіжних доручення №1, №2, №3 для здійснення переказу коштів у розмірі відповідно 1200,00 доларів США, 1200,00 доларів США і 1100,00 доларів США, з належного йому поточного валютного рахунку НОМЕР_2 на належний йому рахунок НОМЕР_1 у ПАТ КБ «Хрещатик» (а.с. 8-10).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 02.09.2014 року №545«Про віднесення ПАТ КБ «Актив-Банк» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «КБ «Актив-Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, на підставі чого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Пунктами 4, 6, 16 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката; ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

За змістом ч. 6 ст. 36 Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Із роз'яснень, викладених у п. 25 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» №8 від 20 травня 2013 року вбачається, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 4 цього Кодексу визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У справі встановлено, що спір виник за зверненням ОСОБА_2 з приводу стягнення коштів з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 2, 4, 17 КАС України, зазначений спір, який виник із звернення до суб'єкта владних повноважень у сфері публічно-правових правовідносин, відноситься до адміністративної юрисдикції, а тому його розгляд повинен був здійснюватися в порядку, передбаченому нормами КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки у справі виник спір у сфері публічно-правових правовідносин, а справа не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, тому рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ч.1 ст. 205, ст.ст.207, 303, 304, 307, ч.1 ст. 310, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року скасувати.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді