У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Оніпко О.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участі: відповідачів і представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 17 грудня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації.

У поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликалась на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм процесуального і матеріального права.

На її обґрунтування зазначала про помилковість висновку суду щодо відсутності факту поширення інформації, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію, яка її стосується. Суд не дав належної оцінки протоколу № 1 від 21.03.2014 року, поясненням відповідачів та показанням свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9. Також вказувала про хибність висновків про те, що так як вона є публічною особою, тому висловлювання відповідачів носять критичний, але визначений межами законності характер. При цьому не враховано, що вона є вчителем фізики і образливі висловлювання відповідачів стосувалися її професійної діяльності й людських якостей.

Її педагогічний стаж становить 17 років та згідно з даними Відділу освіти Дубенської районної державної адміністрації характеризується як відповідальний, дисциплінований, досвідчений працівник, надає практичну допомогу колегам, дбає про успіх діяльності колективу. Позитивно характеризується і Семидубською сільською радою Дубенського району: користується авторитетом серед односельчан, приймає активну участь в громадському житті села, працелюбна та ввічлива. На громадських засадах працює керівником церковного хору і користується великою повагою та авторитетом у громаді.

Унаслідок неправомірних дій відповідачів порушено її особисті немайнові права і в зв'язку з цим пережила душевні страждання, що призвело до нервового стресу. Погіршився стан здоров'я, двічі було викликано карету швидкої допомоги та госпіталізовано в Дубенську центральну лікарню. Завдана їй моральна шкода в цьому й полягає, оскільки її переслідує почуття образи, незахищеності, тривоги і приниження як особистості, так і службової особи.

Ці обставини судом залишено без уваги.

Посилаючись на ст.ст. 32, 68 Конституції України, ст.ст. 277, 280, 297, 1166, 1167 ЦК України, постанову Пленуму Верховного Суду № 1 від 27 лютого 2009 року „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", постанову Пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", просила скасувати рішення Дубенського міськрайонного суду від 17 грудня 2014 року і ухвалити нове - про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі, і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

У поданих запереченнях відповідачі, вважаючи апеляційну скаргу необґрунтованою, просили оскаржуване рішення залишити без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що унаслідок висловлювання відповідачів особисті немайнові права позивача порушено не було, оскільки вони не мали такого наміру і звернулися до компетентного органу лише за вжиттям відповідних заходів реагування. Тому не було завдано позивачу й моральної та матеріальної шкоди.

Матеріалами справи встановлено, що з 26 серпня 2011 року ОСОБА_1 працює на посаді директора Грядківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Дубенського району Рівненської області (далі - школа) (а.с. 19).

3 березня 2014 року члени батьківського колективу школи, серед яких були відповідачі, звернулися до голови Дубенської районної державної адміністрації з проханням звільнити ОСОБА_1 з займаної посади директора в зв'язку з невиконанням функціональних обов'язків (а.с. 30-30, зв.).

21 березня 2014 року з метою перевірки викладених у заяві доводів у приміщенні школи проведено збори за участі заступника голови Дубенської районної державної адміністрації, голови Дубенської районної ради профспілки працівників освіти і науки, заступника начальника відділу освіти, сільського голови та вчительського колективу (а.с. 17-17, зв.).

Серед доповідачів були і ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які зазначали про додаткові вимоги щодо діяльності позивача як директора школи і вчителя фізики, характеризували як певним чином аморальну людину, що не заслуговує обіймати посаду керівника навчального закладу, та має низький рівень профільних знань.

За наслідками засідання вирішено провести звіт позивача і провести перевірку щодо відповідності займаній посаді вчителя фізики.

24 березня 2014 року заступник начальника відділу освіти доповів Дубенській районній державній адміністрації про хід перевірки звернення батьківського колективу і зазначив про остаточне вирішення спірних відносин після звіту ОСОБА_1, яка знаходилася в той час на стаціонарному лікуванні (а.с. 51).

Протягом травня 2014 року комісією, що була створена на підставі відповідного наказу відділу освіти Дубенської районної державної адміністрації від 28.04.2014 року №87, здійснено моніторинг якості навчання фізики у школі (а.с. 93-95). За результатами моніторингу ОСОБА_1 рекомендовано дотримуватися структури уроку, організовувати навчання учнів на основі врахування розвитку індивідуальних здібностей учнів, використовувати інноваційні технології, урізноманітнювати форми і методи проведення уроків, своєчасно перевіряти і виставляти в класний журнал оцінки за лабораторні роботи, дотримуватися критеріїв оцінювання навчальних досягнень учнів та здійснювати підбір різнорівневих задач. З довідкою про результати здійснення моніторингу позивача ознайомлено 12 червня 2014 року.

Вважаючи, що відповідачі принизили її честь, гідність і ділову репутацію, чим порушили її особисті немайнові права, ОСОБА_1 у квітні 2014 року звернулася з позовом до суду, де вимагала визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, відомості, поширені ОСОБА_2 і ОСОБА_3, що були викладені у їхніх заявах в органи влади і на виступі в школі 21 березня 2014 року; зобов'язати відповідачів спростувати протягом двох тижнів з дня вступу рішення в законну силу поширену відносно неї неправдиву інформацію тим самим шляхом, яким вона була поширена; визнати неправдивими подані заяви; стягнути солідарно з відповідачів на її користь 1 611, 58 гривень матеріальної шкоди, 20 000 гривень моральної шкоди та понесені судові витрати.

Згідно зі ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

З цього приводу Пленумом Верховного Суду України в абз. другому п. 16 своєї постанови від 27.02.2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" дано роз'яснення, якими судам рекомендовано враховувати, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк, із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Як підтвердили в судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як батьки дітей, що навчаються у школі, наміру спотворити інформацію з метою навмисно нашкодити позивачу у них не було. Звертаючись до Дубенської районної державної адміністрації і підтримуючи заяву на зборах 21 березня 2014 року у приміщенні школи, намагалися з'ясувати обставини невідповідності, на їхню думку, ОСОБА_1 зайнятій посаді директора та недостатній кваліфікаційний рівень як вчителя фізики і донести цю інформацію до органів державної влади для вжиття правомірних заходів реагування.

Оскільки особисті немайнові права ОСОБА_1 не порушено, а відповідачами було реалізовано свої права, що передбачені ст. 40 Конституції України, тому підстав для їх захисту у суду першої інстанції не було.

В зв'язку з цим не вбачається і мотивів для відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Так, відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

З такими висновками місцевого суду погоджується і колегія суддів, а тому з наведених міркувань не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неврахування судом тих обставин, що висловлюваннями відповідачів все ж таки було порушено її особисті немайнові права, які підлягають судовому захисту.

Не можна погодитися як з необґрунтованими - і з покликаннями автора скарги про неправильність оцінки доказів у справі.

Інші доводи ОСОБА_1 - про порушення норм матеріального і процесуального права спростовуються правильністю висновків суду першої інстанції.

Сама по собі хибність висновку суду про те, що позивач є публічною особою, що розширює межі критики її діяльності, не призвела до помилкового вирішення справи.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України є додержання судом першої інстанції при його ухваленні норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дубенського міськрайонного суду від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: Судді: