№пр.2/521/6283/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Буран О.М.

при секретарі - Янкул Г.І.

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення виплати за аліментами, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення виплати за аліментами та уточнивши позовні вимоги просить стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року, стягнутих на її користь рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2013 року на утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, у розмірі 42 080,00 (сорок дві тисячі вісімдесят) гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказала, що на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2013 року, з відповідача на її користь стягнуто на утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня надходження позовної заяви, тобто з 23.07.2012 року до закінчення ОСОБА_3 навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія», а саме до 03.06.2015 року. З січня 2015 року відповідач аліменти на утримання сина сплачує нерегулярно, у звязку з чим в нього утворилася заборгованість за аліментами. Державним виконавцем було зроблено розрахунок заборгованості по аліментах станом на 30.06.2015 року, розмір якої визначений у сумі 10000 гривень. На даний час виконавче провадження знаходиться в провадженні державної виконавчої служби Малиновського відділу Одеського міського управління юстиції. Відповідач даний розрахунок заборгованості за аліментами отримав, однак його не оскаржував, до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості аліментами не звертався, тому і не має ніяких поважних причин не сплачувати аліменти на утримання дитини. Далі позивачка вказує, що у відповідності з вимогами п.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана платити аліменти за рішенням суду, отримувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного процента за кожний день прострочення. Заборгованість виникає поступово, то неустойка збільшується та розраховується представником позивачки за кожний місяць прострочення. З врахуванням цього боргу, підлягає до стягнення з відповідача пеня за прострочення сплати аліментів, що виникла за період з січня 2015 року по 30.06.2015 року, тобто до моменту закінчення строку стягнення аліментів. Проте, враховуючи, що строк стягнення закінчився 30.06.2015 року, але заборгованість у розмірі 10 000 гривень боржником не погашено по теперішній час, станом на 01.11.2015 року її загальний розмір складає 42 080,00 грн. Зазначені вище обставини стали причиною для звернення з наступним позовом до суду.

Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов в повному обсязі з врахуванням підстав вказаних у позовній заяві та додала, що її син і по теперішній час навчається Національному університеті «Одеська юридична академія» за денною формою навчання, сума контракту складає 17700 гривень, її середня заробітна платня дорівнює 2366,90 гривень, син повністю знаходиться на її утриманні, та несплата відповідачем аліментів дуже ускладнює їх життя.

Відповідач надав до суду письмові заперечення на позовну заяву, в судових засіданнях проти позову заперечував, вказуючи, що він сумлінно виплачував аліменти до січня 2015 року, але у звязку з тим, що погіршився стан його здоровя в наслідок прогресування хвороби на вірусний гепати «С», йому було відмолено в працевлаштуванні і на теперішній час він живе та лікується за рахунок своєї дружини, вважає, що заборгованість за аліментами виникла не з його провини та просив суд в задоволені позову відмовити.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши подані стороною позивача докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дати надходження позовної заяви, а саме з 23.07.2012 року до закінчення ОСОБА_4 навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія», а саме до 30.06.2015 року.

Рішення набрало законної сили. З січня 2015 року періоду відповідач аліменти на утримання сина виплачував нерегулярно, у звязку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, затвердженого начальником першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, державним виконавцем Койчавою О.Ф. зроблено розрахунок заборгованості по аліментах від 25.08.2015 року, на підставі виконавчого листа № 1519/13335/2012, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 08.10.2012 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дати надходження позовної заяви, а саме з 23.07.2012 року до закінчення ОСОБА_4 навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія», а саме до 30.06.2015 року. 26.02.2013 року боржником ОСОБА_2 надано копію рішення суду від 15.02.2013 року, згідно з яким стягненню підлягають аліменти в розмірі 2000 гривень. Згідно з даними розрахунками заборгованість по стягненню аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 визначена за період починаючи з 01.07.2014 року по 01.08.2015 року та складає грошову суму у розмірі 10000 гривень.

Відповідно до ч.1 статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішення суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Статтею 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів шляхом стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Неустойка у формі пені стягується за прострочення грошового зобовязання. У даному випадку за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пеня це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі. Особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. З документів виконавчого провадження, що надані до суду в якості доказів, вбачається що відповідач не виплачував аліментів у повному обсязі, тому, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_2 зобовязання щодо сплати аліментів на утримання свого сина, який продовжує навчання, а тому з нього повинна бути стягнута неустойка (пеня) за порушення цього зобовязання за весь час прострочення.

Згідно Постанови Верховного суду України від 11.09.2013 року по справі № 6-81 цс 13 суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

З вищевикладеного суд розраховує розмір неустойки (пені) що підлягає стягненню з відповідача виходячи з наступного.

З розрахунку заборгованості по аліментах, затвердженого начальником першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, вбачається, що за січень, лютий, березень, квітень, червень 2015 року відповідач має заборгованість по аліментах по 2000 гривень; за травень 2015 року заборгованості не має. Всього заборгованість по аліментах за вказаний період складає суму 10000 гривень.

Таким чином, враховуючи що державним виконавцем за кожний місяць визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі, у відповідності до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2013 року, про що був повідомлений боржник відповідач, даний розрахунок не оскаржив, тому суд за вказаний період несплати аліментів нараховує пеню за визначеною законодавством формулою. Так у січні 2015 року відповідачем не була сплачена сума у розмірі 2000 гривень, тому неустойка (пеня) за цей місяць буде становити 3620 гривень (2000х0,01х181 день); лютому 2015 року відповідач не сплатив аліменти у сумі 2000 гривень, розмір пені становить 3000 гривень (2000х0,01х150 днів); у березні 2015 року відповідач не сплатив аліменти у сумі 2000 гривень, розмір пені становить 2440 гривень (2000х0,01х122 дні); у квітні 2015 року відповідач не сплатив аліменти у сумі 2000 гривень, розмір пені становить 1820 гривень (2000х0,01х91 день); у червні 2015 року відповідач не сплатив аліменти у сумі 2000 гривень, розмір пені становить 600 гривень (2000х0,01х30 днів). З урахуванням того, що строк стягнення аліментів з відповідача закінчився 30.06.2015 року, а згідно розрахунку державного виконавця сума боргу на липень 2015 року становить 10000 гривень, то у липні 2015 року відповідач не сплатив заборгованість за аліментами у сумі 10000 гривень, розмір пені становить 12300 гривень (10000х0,01х123 дні); у серпні 2015 року відповідач не сплатив заборгованість за аліментами у сумі 10000 гривень, розмір пені становить 9200 гривень (10000х0,01х92 дні); у вересні 2015 року відповідач не сплатив заборгованість за аліментами у сумі 10000 гривень, розмір пені становить 6100 гривень (10000х0,01х61 день), у жовтні 2015 року відповідач не сплатив заборгованість за аліментами у сумі 10000 гривень, розмір пені становить 3000 гривень (10000х0,01х30 днів). В контексті статі 196 СК України сума боргу за перший місяць не додається до заборгованості за другий місяць, відповідно і неустойка буде нараховуватися, виходячи із суми належної до сплати за кожний місяць окремо без додавання суми боргу за минулі місяці.

З урахуванням викладеного в мотивувальній частині рішення, суд визначає розмір неустойки (пені) яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, за порушення виконання ним грошового зобовязання, за період з січня 2015 року по 30 червня 2015 року у загальному розмірі 42 080,00 гривень, враховуючи, що розмір пені за січень 2015 року становить 3620 гривень, за лютий 2015 року 3000 гривень, за березень 2015 року 2440 гривень, за квітень 2015 року 1820 гривень, за червень 2015 року 600 гривень, за липень 2015 року 12300 гривень; за серпень 2015 року 9200 гривень; за вересень 2015 року 6100 гривні; за жовтень 3000 гривен.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків вставлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_1, виданої ДЗ «Дорожня лікарня ДП «Одеська залізниця» 17.11.2015 року, середня заробітна платня позивачки становить 2366,90 грн. Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 20.10.2015року позивач по справі ОСОБА_1 є інвалідом другої групи.

Як вбачається з індивідуального договору № ІПСд-7-15-000111 Про підготовку фахівця (спеціаліста) від 18.08.2015 року, ОСОБА_3 навчається на 5 курсі в Національному університеті «Одеська юридична академія» із здобуття освітнього ступеня спеціаліста за спеціальністю Правознавство, вартість контракту складає 17700 гривен.

Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень надано довідки від 28.01.2015 року та від 07.07.2015 року, згідно яких лікарем-інфекціонистом ОСОБА_5, ОСОБА_2 встановлено діагноз: хронічний вірусний гепатит «С», та призначено лікування. ОСОБА_6 того, відповідач надав довідку «ОСОБА_6 Шип», від 02 лютого 2015 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, більше не працює у компанії «Royal Caribbean International» на посаді судового комірника.

Однак, суд критично ставиться до наданих доказів позивачем, з наступних підстав.

Довідки від 28.01.2015 року та 07.07.2015 року, не є належним доказом тих обставин, що у позивача погіршилось здоров'я, оскільки з довідок неможливо зробити висновок, з якого часу хворіє позивач, чи перешкоджає ця хвороба можливості працевлаштуватись.

Також, на думку суду, довідка від 02 лютого 2015 року «ОСОБА_6 Шип» не може бути доказом в обґрунтування зміни матеріального становища позивача, оскільки зазначена в неї інформація свідчить, саме про те, що позивач більше не працює у компанії «Royal Caribbean International» на посаді судового комірника, але зазначений доказ не підтверджує тих обставин, що змінилось матеріальне становище позивача, оскільки суду не надано доказів, що позивач взагалі не працює в даній компанії, або в іншому місці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196 Сімейного кодексу України, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 10, 11, 60, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення виплати за аліментами задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року, стягнутих на її користь рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2013 року на утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, у розмірі 42 080,00 (сорок дві тисячі вісімдесят) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в десятиденний термін. Особи, що приймали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення, мають право на його оскарження в десятиденний строк з дня отамання копії рішення суду.

Суддя: О.М.Буран