У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду від 11 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення коштів на утримання дружини,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 11 березня 2015 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду -11 лютого 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років відмовлено.

У поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликався на його незаконність та необгрунтованість в частині стягнення аліментів на утримання дитини через неналежне дослідження судом обставин, що мають значення для справи.

Вказував, що позивач не бажає повертатись з сином в м. Калуш на постійне проживання в повній сім'ї, тобто умисно поставила себе в умови, за яких потребує утримання, оскільки в м. Дубно у неї нема ні житла, ні роботи, а тому відповідно до п.4 ч.1 ст. 83 СК України просив відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів на дитину.

Просив врахувати, що після розгляду справи судом першої інстанції, з 11 березня 2015 року, він проживає разом з сином в АДРЕСА_1, бере участь у його вихованні та утриманні, а в м. Калуш відлучається для відвідування центру зайнятості та збору медичних довідок для сина, щоб поставити його на медичний облік в м. Дубно.

Доводив, що приймає міри для повернення сім'ї на місце постійного проживання в м. Калуш Івано-Франківської області, про що свідчить його заява до міліції м. Дубна з проханням допомогти законно користуватися своїми правами та обов'язками стосовно утримання та виховання сина.

Просив рішення Дубенського міськрайонного суду від 11 березня 2015 року в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове рішення.

___________________________________________________________________________________________________

Справа №559/366/15-ц Головуючий в суді І інст. - Стадійчук А.О.

Провадження № 22-ц /787/793/2015р. Суддя-доповідач -Боймиструк С. В.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково та стягуючи аліменти в твердій грошовій сумі, суд першої інстанції виходив з обов'язку відповідача утримувати свою малолітню дитину та врахував, що він має нерегулярний, мінливий дохід.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що з 21 червня 2013 року сторони в справі перебувають в шлюбі та є батьками малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3, 4).

Позивачка ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та проживає з сином ОСОБА_3 без реєстрації в м. Дубно (а.с.5,6).

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Твердження апелянта ОСОБА_1 про утримання ним малолітньої дитини ОСОБА_3 спростувала в суді позивачка ОСОБА_1, яка пояснила, що за два останні місяці ним для дитини придбано на „гуманітарці" всього лиш дві пари взуття за 50 грн..

Стягуючи аліменти на утримання дитини, відповідно до ст. 183, ст.184 СК України, суд першої інстанції врахував, розмір отримуваної ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, його нерегулярний, мінливий дохід (а.с.31), прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та обґрунтовано визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі 800 грн., при цьому зайво зазначив „але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ".

Твердження апелянта про небажання дружини повертатись в м. Калуш на постійне проживання в повній сім'ї, тобто умисне створення позивачкою умов, за яких вона потребує утримання, не заслуговує на увагу. В цих позовних вимогах місцевим судом було відмовлено і позивачка рішення в цій частині не оскаржувала.

Посилання апелянта на прийняття ним заходів для повернення сім'ї на місце постійного проживання, де він зможе утримувати та виховувати сина, в суді спростувала позивачка пояснивши, що відповідач на Святвечір вигнав її з дому. Крім того, відповідно до ч.1 ст.56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання.

За таких обставин, оскільки рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: